Ottorino Respighi
Ottorino Respighi | |
![]() | |
Életrajzi adatok | |
Született | 1879. július 9.[1][2][3][4][5] Bologna[6][7][8] |
Elhunyt | 1936. április 18. (56 évesen)[1][7][2][3][4] Róma[9][7][8] |
Sírhely |
|
Házastársa | Elsa Olivieri Sangiacomo |
Szülei | Giuseppe Respighi |
Iskolái | Conservatorio Giovanni Battista Martini |
Pályafutás | |
Műfajok |
|
Hangszer |
|
Tevékenység |
|
![]() | |
Ottorino Respighi aláírása | |
Ottorino Respighi weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Ottorino Respighi témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Ottorino Respighi (Bologna, 1879. július 9. – Róma, 1936. április 18.) olasz zeneszerző, zenetudós, karmester, a zenei impresszionizmus jeles képviselője. Fő művének a Róma kútjai című zenekari darabja tekinthető, amelyet neves karmesterek vettek fel repertoárjukba. A siker hatására elkészítette a Róma fenyőit, majd később a trilógia harmadik darabját, a Római ünnepeket is.
Életpályája
Zenei tehetsége már kora gyermekkorában megmutatkozott, ezért már nyolcéves korában kezdte hegedűtanulmányait, amihez a zeneszerzést is hozzávette 1891-től a Liceo Musicaléban. Komponálni 1892-ben kezdett. 1902-ben Szentpétervárra utazott, ahol Rimszkij-Korszakovnál, a hangszerelés mesterénél tanult. Abbéli technikájának magas szinten való elsajátítása felismerhető egész életművén.
Bolognába visszatérve zenekarokban hegedült, brácsázott, zongorázott, vezényelt. Közben Berlinben is tanult rövid ideig Max Bruch mellett. Zeneszerzői egyénisége nehezen tört a felszínre: hatott rá Debussy, Rimszkij-Korszakov és Richard Strauss. Írt operát (Enzo király), prelúdium, korál és fúgát zenekarra, zongoraversenyt, kamaraműveket – különösebb visszhang nélkül. Sinfonia Drammaticája túlságosan nehézkes, dalai és más művei súlytalanok voltak. 1913-ban a római Santa Cecilia Akadémia zeneszerzéstanárává nevezték ki. Itt ismerte meg leendő feleségét, Elsa Olivieri Sangiacomót. 1916-ban írt Róma kútjai című zenekari darabjával megalkotta élete egyik fő művét. A darabot azonnal felvették repertoárjukba a világ legnevesebb karmesterei, így zeneszerzői hírneve gyorsan terjedt az egész világon. A siker hatására elkészítette a Róma fenyőit, majd később a trilógia harmadik darabját, a Római ünnepeket. A három darabot együttesen „Római triptichon”-nak nevezik.
1924-ben a Santa Cecilia igazgatója lett, de mindössze két év múlva visszavonult, hogy teljes egészében a zeneszerzésnek éljen. Tanári állását azonban a zeneszerzői mesterképzőben fenntartotta, itt számos kiváló tanítványa volt, többek között Farkas Ferenc. 1927-ben a múlt olasz darabjait idéző kamarazenekari darabja, A madarak aratott sikert. Ebben az időszakban más darabjai is a korábbi idők zenéje iránti érdeklődését tükrözik (Három Botticelli-kép, Gregorián koncert, Dór kvartett, Dicsőítő ének az Úr születésére). Azt írták műveiről, hogy „új-régi” zene. 1932-ben az Olasz Akadémia tagjává választotta, a világ számos kiemelkedő zenei egyéniségével ismerkedett össze: Kodály Zoltánnal, Maurice Ravellel, Richard Strausszal, Arnold Schönberggel és Igor Stravinskyval. Élete végén az opera kezdte érdekelni, kilencet meg is írt, de ezek a művek nem arattak komolyabb sikert. A legutolsót, a Lucreziát felesége, Elsa fejezte be.
Műveiből
Zenekari művek
- Sinfonia Drammatica, 1915
- Fontane di Roma (Róma kútjai), 1915–1916
- Pini di Roma (Róma fenyői), 1923–1924
- Feste Romane (Római ünnepek), 1928
- Brazil impressziók, 1928
- Régi dalok és táncok 1–3., 1917, 1924, 1932
- Gli Uccelli (A madarak), 1927
- Trittico Botticelliano (Három Botticelli-kép), 1927
Versenyművek
- a-moll zongoraverseny, 1902
- Adagio con variazioni (csellóra és zenekarra), 1920
- Concerto Gregoriano (Gregorián concerto hegedűre és zenekarra), 1921
- Concerto in modo misolidio (Concerto mixolídban), 1925
- Concerto a cinque (Ötösverseny hegedűre, oboára, nagybőgőre, klarinétra és vonósokra), 1933
Kamarazenei művek
- b-moll hegedűszonáta
- Gitárvariációk
- D-dúr vonósnégyes, No.1, 1892–1898
- B-dúr vonósnégyes, No.2, 1898
- f-moll zongoraötös, 1902
- Hat darab hegedűre és zongorára, 1901–1906
- D-dúr vonósnégyes, 1907
- d-moll vonósnégyes, 1909
- Quartetto Dorico (Dór vonósnégyes), 1924
Operák
- Re Enzo (Enzo király), 1905
- Semirâma, 1909
- Marie Victoire, 1913
- La Bella Dormente Nel Bosco (Csipkerózsika) 1922
- Belfagor, 1923
- La fiamma (A láng), 1934 (Magyarországi bemutató: 1935, Magyar Királyi Operaház)
- Lucrezia 1937
Kórusművek
- Lauda per la Natività del Signore, kantáta, 1930
- La Sensitiva, (mezzoszoprán és zenekar).
Hangfelvételek
La pentola magica – Youtube.com, Közzététel: 2011. augusztus 5.
Három Bitocelli-kép, – Youtube.com, Közzététel: 2014. december 26.
Notturno – Youtube.com, Közzététel: 2010. május 29.
Róma fenyői – Youtube.com, Közzététel: 2013. december 26.
Madarak – Youtube.com, Közzététel: 2013. március 7.
Ősi táncok – Youtube.com, Közzététel: 2008. március 28.
Római ünnepek – Youtube.com, Közzététel: 2013. október 24.
Belkisz, Sába királynője – Youtube.com, Közzététel: 2017. október 21.
Róma kútjai – Youtube.com, Közzététel: 2016. november 26.
Kották
Respighi, Ottorino. International Music Score Library Project. (Hozzáférés: 2019. május 17.)
Források
- Szabolcsi Bence – Tóth Aladár: Zenei lexikon III. (O–Z). Főszerk. Bartha Dénes. Átd. kiadás. Budapest: Zeneműkiadó. 1965.
- John Stanley: Klasszikus zene. Kossuth Kiadó, Budapest, 2006
- Farkas Ferenc: Ottorino Respighi (Rádióélet, 1935)
- Farkas Ferenc: Néhány szó Ottorino Respighiről (A Zene, 1938)
- Farkas Ferenc: Respighi (1938)
Jegyzetek
- ↑ a b Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. április 27.)
- ↑ a b Francia Nemzeti Könyvtár: BnF források (francia nyelven). (Hozzáférés: 2015. október 10.)
- ↑ a b SNAC (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ a b Find a Grave (angol nyelven). (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ International Music Score Library Project. (Hozzáférés: 2017. október 9.)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 12.)
- ↑ a b c Nagy szovjet enciklopédia (1969–1978), Респиги Отторино, 2015. szeptember 28.
- ↑ a b Archivio Storico Ricordi. (Hozzáférés: 2020. december 3.)
- ↑ Integrált katalógustár (német nyelven). (Hozzáférés: 2014. december 31.)
További információk
- Nemzeti Filharmonikus Zenekar
- Fidelio
- Website of the Respighi Society Archiválva 2009. január 18-i dátummal a Wayback Machine-ben
Kapcsolódó szócikkek
Komolyzenei portál
Operaportál
Olaszország-portál