P–3 Orion
![]() | Ez a szócikk nem tünteti fel a független forrásokat, amelyeket felhasználtak a készítése során. Emiatt nem tudjuk közvetlenül ellenőrizni, hogy a szócikkben szereplő állítások helytállóak-e. Segíts megbízható forrásokat találni az állításokhoz! Lásd még: A Wikipédia nem az első közlés helye. |
P–3 Orion | |
![]() | |
A Patrol Squadron 40 (VP–40) „Fighting Marlins” egy P–3 C Orion repülőgépe kiképzésre indul (2003. január 29.) | |
Funkció | tengerészeti felderítő repülőgép |
Gyártó | Lockheed Lockheed Martin |
Sorozatgyártás | 1961-1990 |
Gyártási darabszám | 757 |
Ár | 36 millió USD |
Személyzet | 11 fő |
Első felszállás | 1959. november 25. |
Szolgálatba állítás | 1962 augusztus |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz P–3 Orion témájú médiaállományokat. |
A P–3 Orion tengerészeti felderítő és tengeralattjáró-vadász repülőgép, melyet az 1960-as évek elejére fejlesztettek ki az Amerikai Egyesült Államokban a Lockheed L–188 Electra utasszállító repülőgépből, a P–2 Neptune repülőgép leváltására. Kategóriájának legelterjedtebb repülőgépe, Japánban a Kawasaki licencben gyártotta. Hagyományos aerodinamikai kialakítású, egyenes alsószárnyas repülőgép, négy légcsavaros gázturbinával. Fegyverzetét a törzsben kialakított bombatérben és a félszárnyak alatti fegyverfelfüggesztő csomópontokon hordozza. Többféle feladatkörben alkalmazzák, készült rádióelektronikai felderítő változata is (EP–3 ARIES), napjainkban több repülőgépet optikai berendezésekkel ellátva repülő harcálláspontként, szárazföldi csapatok támogatására alkalmaznak. 2013-tól a P–8 Poseidon váltja le az amerikai és indiai haditengerészeteknél.
Megrendelő és üzemeltető országok
![]() | Ez a szakasz egyelőre üres vagy erősen hiányos. Segíts te is a kibővítésében! |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/48/Military_Operators_P-3_UPDT.png/260px-Military_Operators_P-3_UPDT.png)
Görög Légierő[1]
Portugál Légierő[2]
Spanyol Légierő[3]
Műszaki adatok (P–3C Orion)
Geometriai méretek és tömegadatok
- Hossz: 35,61 m
- Fesztávolság: 30,38 m
- Magasság: 10,274 m
- Szárnyfelület: 120,77 m²
- Üres tömeg: 27 892 kg
- Normál felszálló tömeg: 61 235 kg
- Maximális felszálló tömeg: 64 410 kg
Motorok
- Motorok száma: 4 darab
- Típusa: Allison T56–A–14 légcsavaros gázturbina
- Maximális teljesítménye: egyenként 3660 kW (4910 LE)
- Propellerek: négy-tollú Hamilton Standard 54H60–77, melyek átmérője 4,11 méter
Repülési adatok
- Legnagyobb sebesség: 761 km/h
- Utazósebesség: 607 km/h
- Hatótávolság: 2491 km
- Szolgálati csúcsmagasság: 8600 m
- Emelkedőképesség: 9,9 m/s
- Szárnyfelületi terhelés: 507 kg/m²
- Teljesítmény/tömegarány: 239,2 W/kg
Fegyverzet
- 10 darab fegyverfelfüggesztő pont (3 darab szárnyanként, 2-2 darab a szárnytőben) és nyolc belső bombakamra 9100 kg-os terheléssel; ezekre a következő fegyverek függeszthetőek:
- Rakéták:
- 4 darab AGM–65 Maverick, 6 darab AGM–84 Harpoon, 4 darab AGM–84E Standoff Land Attack Missile
- Bombák:
- Egyéb:
- Mk 44 (legtöbb helyen kivonva), 8 darab Mk 46, 6 darab Mk 50, 7 darab Mk 54 vagy MU 90 Impact torpedók
- Mk 25, Mk 39, Mk 55, 7 darab Mk 56, Mk 60 CAPTOR vagy 6 darab Mk 65 vagy 18 darab Mk 62 vagy 11 darab Mk 63 Quickstrike tengeri aknák
- Stonefish tengeri akna (Ausztrália)
- Aktív és passzív szonárbóják
- Rakéták:
Avionika
- Raythenon AN/APS–115 tengerészeti megfigyelő radar, AN/APS–137D(V)5 inverz szintetikus apertúrás keresőradar
Jegyzetek
Források
- P–3 Orion bemutatása (navy.mil) Archiválva 2011. március 16-i dátummal a Wayback Machine-ben (angolul)
További információk
Hadtudományi portál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap