Tartós szegfű
![]() | ||||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||||
Természetvédelmi státusz | ||||||||||||||||||
Veszélyeztetett![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||||||||||
Magyarországon fokozottan védett Természetvédelmi érték: 250 000 Ft[1] | ||||||||||||||||||
Rendszertani besorolás | ||||||||||||||||||
| ||||||||||||||||||
Tudományos név | ||||||||||||||||||
Dianthus diutinus Kit. | ||||||||||||||||||
Hivatkozások | ||||||||||||||||||
![]() A Wikifajok tartalmaz Tartós szegfű témájú rendszertani információt. ![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Tartós szegfű témájú kategóriát. |
A tartós szegfű vagy pótharaszti szegfű[2][3] (Dianthus diutinus) a szegfűvirágúak (Caryophyllales) rendjébe, ezen belül a szegfűfélék (Caryophyllaceae) családjába tartozó endemikus magyar faj.
Megjelenése
20-60 cm magas, nyúlánk termetű. A gyöktörzsből több, el nem ágazó szárat fejleszt, melyek hamvas szürkék, viaszosak, deresek. Levelei szálasak, átellenes állásúak, tövükön hüvellyé összenőttek, kihegyezett csúcsúak, ép szélűek. A szár aljától a csúcs felé haladva méretük csökken, és ritkulnak. A 2-15 virág tömött csomókban vagy ritkábban egyesével ülnek, a szirom rózsaszín, lemeze 5–8 mm hosszú, tompa fogacskás, kopasz. A csésze lemeze finoman barázdált, 1,5 cm hosszú, fehéreslila-pirosló, a csészefogak tompák, nagyon keskeny hártyás szegélyben végződnek. A murvalevelek barnásfehérek, visszás tojásdadok, vagy majdnem kerekdedek, vékony, hártyás szegélyűek és szálkában végződnek.
Élőhelye, elterjedése
A tartós szegfű élőhelyét a meszes homokpusztai gyepek alkotják az Alföldön.
A Kiskunsági Nemzeti Park illetékességi területén Bodoglári homokbuckáknál (Kiskunmajsa), valamint Bócsa térségében, mindössze 25-30 négyzetkilométernyi területen összpontosul az ismert állomány 85%-a. A harmadik legnagyobb állománya a Duna–Ipoly Nemzeti Park illetékességi területén, Csévharaszt külterületen található.
Néhány száz töves, illetve szórványos előfordulási adatai ismeretesek még Harkakötöny, Tázlár, Ásotthalom, Nagykőrös térségéből. Fülöpházán egy kísérletképpen mesterségesen áttelepített, állománya tenyészik 1998 óta.
2007 és 2011 között mintegy 19 ezer egyeddel sikerült növelni a természetes populációt[4] a Szegedi Tudományegyetem füvészkertjének jóvoltából. A fajtamentő program, valamint élőhelyén a tájidegen fajok rendszeres irtása, illetve kaszálással való visszaszorítása nyomán e növényfaj egyedszáma 2017-re megközelítette a százezer darabot.[5]
Terület | Egyedszám | A teljes állomány %-a |
---|---|---|
Bodoglár | 8000 | 57,1% |
Bócsa | 3500 | 25,0% |
Csévharaszt | 800 | 5,7% |
Nagykőrös | 550 | 3,9% |
Harkakötöny | 490 | 3,5% |
Ócsa | 300 | 2,1% |
Ásotthalom | 160 | 1,1% |
Fülöpháza | 12 | 0,1% |
Jegyzetek
- ↑ A vidékfejlesztési miniszter 100/2012. (IX. 28.) VM rendelete a védett és a fokozottan védett növény- és állatfajokról, a fokozottan védett barlangok köréről, valamint az Európai Közösségben természetvédelmi szempontból jelentős növény- és állatfajok közzétételéről szóló 13/2001. (V. 9.) KöM rendelet és a növényvédelmi tevékenységről szóló 43/2010. (IV. 23.) FVM rendelet módosításáról. Magyar Közlöny, 128. sz. (2012. szeptember 28.) 20903–21019. o.
- ↑ Vándorgyűlés − 1999. Szolnok. (magyarul) Erdészeti Lapok, CXXXIV. évf. 6. sz. (1999. június) 166 (161−168). o. Hozzáférés: 2022. február 12. (pdf)
- ↑ Surányi Dezső: Hargitai Zoltán (1912-1945) kései siratója. (magyarul) Zempléni Múzsa, V. évf. 4. (20.). sz. (2005) 34−39. o. Hozzáférés: 2022. február 12. (pdf) Ez a cikk idézi Hargitai Zoltán 1935-ben írt cikkét (Hargitai Z. 1935: Amiről a pótharaszti homok mesél. Nagykőrösi Híradó 1935. júl. 25.), amiben Hargitai Zoltán megemlíti a pótharaszti szegfű elnevezést
- ↑ Archivált másolat. [2017. szeptember 12-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2011. szeptember 9.)
- ↑ Magyarországon él a világ egyik legritkább vadvirága. sokszinuvidek.24.hu. (Hozzáférés: 2017. szeptember 12.)
- ↑ Archivált másolat. [2016. március 4-i dátummal az eredetiből archiválva]. (Hozzáférés: 2010. november 22.)
Források
- Tartósszegfű.hu Archiválva 2011. december 6-i dátummal a Wayback Machine-ben
- TERRA Alapítvány - Dianthus diutinus Kit. - Tartós szegfű
- Kitelepítési program a Füvészkertben
- The Plant List
Biológiaportál • összefoglaló, színes tartalomajánló lap