Bytorget i Capri
Piazza Umberto I eller Piazza Umberto Primo[1] fra 1930-tallet La Piazzetta, som betyr «den lille plassen» (kallenavn «det lille teater i verden»)[2] er den mest berømte plassen i Capri i Italia. Den ligger i Capris historiske senter, byen med samme navn som øya Capri, på øyas østlige side. Siden Romertiden har plassen[3] blitt sett på som byens navle og møteplass på øya av fastboende, og siden 1800-tallet også turister.[4]
Historie
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/ec/Capri_BW_2013-05-14_14-49-30_DxO.jpg/250px-Capri_BW_2013-05-14_14-49-30_DxO.jpg)
Sankt Stefanuskirken ble bygget på 1700-tallet og ble domkirke, og Capris biskop etablerte seg her. En trapp ble bygget for å forbinde kirken med plassen og biskopens residens. Nå tjener den som rådhus. Bispesetet forble værende på Capri frem til 1818, da det på Pavens ordre Pius VII, ble nedlagt og overført til Bispedømmet i Sorrento.[5]
Plassen var allerede i 1900 godt utviklet som en lokal handelsplass for grønnsaker, fisk og kjøtt. Plassen fikk et mer kosmopolittisk preg da Raffaele Vuotto åpnet sin bar, Grand Café Vuotto mellom 1934 og 1938 og plasserte stoler og bord utendørs.[6] Senere åpnet andre øyboere sine egne forretninger og fra da av har Piazzetta vært Capris hjerte og sentrum for det sosiale livet på øya.
Beskrivelse
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6f/Al_Piccolo_Bar%2C_piazzetta_di_Capri.jpg/250px-Al_Piccolo_Bar%2C_piazzetta_di_Capri.jpg)
Det viktigste byggverk på plassen er klokketårenet som svært ofte forbindes med Capri. Det kan ha blitt kopiert fra Hagia Sophiakirken, i likhet vakttårnet på den tilstøtende mur.
Det finnes mange plaketter med inskripsjoner på plassen: en for Viktor Emmanuel II av Italia, en for Umberto I, og en til minne om caprioten Gennaro Arcucci, en martyr for gjeninnsettelse av Bourbonfamilien. På en av tårnets fire sider finnes nok en plakett, denne til minne om falne caprioter i andre verdenskrig.
Andre plaketter (satt opp i 1908) finnes i rådhusets hage med inskripsjoner til minne om Henry Wreford, korrespondent for den britiske avisen Times som kom til Capri for en dag, men bosatte seg der og ble der i femti år. En annen plakett er for skotten George Sidney Clark som i 1861 grunnla det største hotell på øya, det fasjonable Grand Hotel Quisisana.[7]
Funicular
Like ved plassen ligger endeholdeplassen for kabelbaneen fra Marina Grande. Denne historiske banen, anlagt i 1907, er ofte turistenes første møte med Capri.
Referanser
- ^ Baedeker, Karl (1909). Italy from the Alps to Naples: handbook for travellers (Public domain utg.). K. Baedeker. s. 371–. Besøkt 5. juli 2012.
- ^ Capri. Ediz. Inglese. Casa Editrice Bonechi. 2005. s. 9–. ISBN 978-88-476-1757-5. Besøkt 5. juli 2012.
- ^ Bennett, Martin Wilmot; Kavanagh, Fergal; Squillante, Fiorella (18. oktober 2011). Fodor's the Amalfi Coast, Capri & Naples. Random House Digital, Inc. s. 114–. ISBN 978-0-679-00933-7. Besøkt 5. juli 2012.
- ^ Lennard, Suzanne H. Crowhurst; Lennard, Henry L. (mars 1984). Public life in urban places: social and architectural characteristics conducive to public life in European cities. Gondolier Press. s. 30. ISBN 978-0-935824-03-2. Besøkt 5. juli 2012.
- ^ Romana de Angelis Bertolotti, Capri: La natura e la Storia, p. 77
- ^ «La Piazzetta di Capri» (italiensk). Capri.it. Besøkt 5. juli 2012.
- ^ «The Quisisana by Mario Morgano». Grand Hotel Quisisana. Besøkt 6. juli 2012.