Eric Liddell
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Tianjin
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Weicheng
![Rediger på Wikidata](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8a/OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg/10px-OOjs_UI_icon_edit-ltr-progressive.svg.png)
Eltham College
Det forente kongerike Storbritannia og Irland (–1927) (avslutningsårsak: Royal and Parliamentary Titles Act 1927)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/45/Eric_Liddell_%26_Florence_Mackenzie_wedding.jpg/250px-Eric_Liddell_%26_Florence_Mackenzie_wedding.jpg)
Eric Henry Liddell (kinesisk: 李爱锐, pinyin Li Airui, født 16. januar 1902 i Tianjin i Kina, død 21. februar 1945 i Weixian i Shandong) var en skotsk friidrettsutøver og rugbyspiller. Han vant gull på 400 meter under OL 1924 i Paris, og arbeidet deretter som protestantisk misjonær i Kina.
Bakgrunn
Eric Liddell var født i Tianjin i det nordlige Kina, som sønn av skotske misjonærer. Da Eric var seks år, ble han sammen med sin to år eldre bror skrevet inn ved Eltham College i Blackheath i England, en kostskole for misjonærsønner. Foreldrene og søsteren Jenny dro tilbake til Kina.
Ved Eltham utmerket Liddell seg i sport, blant annet cricket, friidrett og rugby. Han ble regnet som Skottlands raskeste sprinter mens han var ved Eltham.
University of Edinburgh
I 1920 begynte Eric ved University of Edinburgh for å studere Pure Science. Han konkurrerte fremdeles i både friidrett og rugby. Han spilte ved flere anledninger på det skotske landslaget i rugby, og i 1924 satte han ny skotsk rekord på distansen 100 yards ved å løpe på 9,7. Denne rekorden ble stående i 35 år.
OL i Paris
Sommeren 1924 ble OL arrangert i Paris. Liddell var en dypt troende kristen, og nektet å konkurrere på søndager. Dermed måtte han trekke seg fra 100 meter, hans presumptivt beste øvelse. Tidsplanen var offentliggjort flere måneder tidligere, og han hadde bestemt seg for ikke å delta i god tid før lekene begynte. Liddell brukte tiden til å trene 400 meter, en øvelse han tidligere hadde oppnådd gode resultater i.
I finalen overrasket Liddell ved å vinne gull på ny verdensrekord, 47,6. Noen dager tidligere hadde han også løpt 200 meter, der han fikk bronse.
OL-medaljer
- 1924
Paris -
Gull i friidrett, 400 meter
Storbritannia
- 1924
Paris -
Bronse i friidrett, 200 meter
Storbritannia
Ildvognene
Liddells vei til de olympiske lekene ble skildret av den britiske regissøren Hugh Hudson i filmen Ildvognene, som i 1981 ble tildelt fire Oscar-priser.
Misjonsarbeid
Etter endt idrettskarriere dro Liddell tilbake til Kina, der han virket som misjonær fra 1925 til 1943. Først var han i Tianjin, og senere i Xiaozhang i fylket Zaoqiang i prefekturet Hengshui i provinsen Hebei.
I 1932 ble han ordinert til pastor. I 1934 giftet han seg med den kanadiske misjonæren Florence Mackenzie, og de fikk tre døtre. Etter utbruddet av andre kinesisk-japanske krig i 1937 ble situasjonen for utlendinger mer og mer anspent. I 1941 anbefalte den britiske regjering sine borgere om å reise fra Kina, men Liddell ble i Kina mens hans kone og barn dro til Canada. Selv ble han internert av japanerne i 1943, og døde i en interneringsleir i Shandong.
Referanser
- ^ a b Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica Online-ID biography/Eric-Liddell, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Autorités BnF, BNF-ID 17070214t[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Find a Grave, oppført som Eric Henry Liddell, Find a Grave-ID 8588897, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Social Networks and Archival Context, SNAC Ark-ID w6gr5qmd, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
Litteratur
- Magnusson, Sally – The Flying Scotsman Quartet Books, 1981. ISBN 0-7043-3379-1
- Swift, Catherine – Eric Liddell Bethany House Publishers, 1990. ISBN 1-55661-150-1
- Caughey, Ellen – Eric Liddell: Olympian and Missionary Barbour Books, 2000. ISBN 1-57748-667-6
- Gilkey, Langdon – Shantung Compound Harper & Row, 1966, pp. 192-193. ISBN 0-06-063113-9
- McCasland, David – Eric Liddell: Pure Gold: A New Biography Of The Olympic Champion Who Inspired Chariots Of Fire. Discovery House Publishers, 2003. ISBN 1-57293-130-2
Eksterne lenker
- (en) Eric Liddell – Olympics.com
- (en) Eric Liddell – Olympic.org
- (en) Eric Liddell – Olympedia
- (en) Eric Liddell – databaseOlympics.com (arkivert)
- (en) Eric Liddell – Scottish Sports Hall of Fame
- (en) Eric Liddell – Track and Field Statistics
- (en) Eric Liddell – ESPN Scrum
- Eric Liddell Eric Liddell Centre, Edinburgh
- Biografi på hjemmesidene til Eltham College
- v
- d
- r
![De olympiske ringer](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/5c/Olympic_rings_without_rims.svg/50px-Olympic_rings_without_rims.svg.png)
- 1896: Thomas Burke
- 1900: Maxwell Long
- 1904: Harry Hillman
- 1906: Paul Pilgrim
- 1908: Wyndham Halswelle
- 1912: Charles Reidpath
- 1920: Bevil Rudd
- 1924: Eric Liddell
- 1928: Ray Barbuti
- 1932: Bill Carr
- 1936: Archie Williams
- 1948: Arthur Wint
- 1952: George Rhoden
- 1956: Charlie Jenkins
- 1960: Otis Davis
- 1964: Michael Larrabee
- 1968: Lee Evans
- 1972: Vincent Matthews
- 1976: Alberto Juantorena
- 1980: Viktor Markin
- 1984: Alonzo Babers
- 1988: Steve Lewis
- 1992: Quincy Watts
- 1996: Michael Johnson
- 2000: Michael Johnson
- 2004: Jeremy Wariner
- 2008: LaShawn Merritt
- 2012: Kirani James
- 2016: Wayde van Niekerk
- 2020: Steven Gardiner
- 2024: Quincy Hall