Henry Way Kendall
Henry Way Kendall | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 9. desember 1926 Boston, Massachusetts | ||
Død | 15. februar 1999 (72 år) Wakulla Springs State Park, Florida | ||
Beskjeftigelse | Fysiker, fjellklatrer, universitetslærer ![]() | ||
Akademisk grad | Ph.d. | ||
Utdannet ved | Amherst College Massachusetts Institute of Technology Deerfield Academy United States Merchant Marine Academy Stanford University | ||
Doktorgrads- veileder | Martin Deutsch | ||
Far | Henry P. Kendall | ||
Nasjonalitet | USA | ||
Medlem av | American Academy of Arts and Sciences American Association for the Advancement of Science[1] American Physical Society[1] National Academy of Sciences (1992–) | ||
Utmerkelser | Nobelprisen i fysikk (1990) | ||
Arbeidssted | Massachusetts Institute of Technology | ||
Fagfelt | Fysikk | ||
Doktorgrads- veileder | Martin Deutsch | ||
Doktorgrads- studenter | Arie Bodek | ||
Henry Way Kendall på Commons |
![]() |
Nobelprisen i fysikk 1990 |
Henry Way Kendall (født 9. desember 1926 i Massachusetts, død 15. februar 1999 i Wakulla Springs State Park i Florida) var en amerikansk fysiker
Kendall mottok Nobelprisen i fysikk i 1990, sammen med amerikanerne Richard E. Taylor og Jerome Isaac Friedman, for deres banebrytende undersøkelser om sterkt uelastisk spredning av elektroner mot protoner og bundne nøytroner, som spilte en avgjørende rolle i utviklingen av kvarkmodellen innen partikkelfysikken.
Forskningen som førte til Nobelprisen ble i fellesskap utført ved Stanford Linear Accelerator Center (SLAC) ved Stanford i California. I en rekke eksperimenter mellom 1967 og 1973 brukte de partikkelakseleratorer for å rette en stråle av elektroner med høy energi mot protoner og nøytroner. De fant at den måten elektronene spredtes ved kollisjonene indikerte at både protoner og nøytroner består av små elektrisk ladede partikler. Etter hvert ble det klart at disse partiklene motsvarte kvarkene som hadde blitt foreslått av Murray Gell-Mann og George Zweig i 1964.
Kendall tok doktorgrad ved Massachusetts Institute of Technology (MIT) 1955. Han forsket ved Stanford University i perioden 1956–61, hvorpå han flyttet tilbake til MIT i 1967 som professor.
Kendall grunnlag også Union of Concerned Scientists, en forening som engasjerer seg i spørsmål innen alt fra global oppvarming og forurensning til USAs rakettforsvar og kjerneenergi.
Referanser
- ^ a b Notable Names Database[Hentet fra Wikidata]
Eksterne lenker
- (en) Nobelprisen i fysikk 1990 hos Nobelprize.org
- (en) Henry Way Kendall hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1990
- v
- d
- r
- 1976: Richter / Ting
- 1977: Anderson / Mott / van Vleck
- 1978: Kapitsa / Penzias / Wilson
- 1979: Glashow / Salam / Weinberg
- 1980: Cronin / Fitch
- 1981: Bloembergen / Schawlow / Siegbahn
- 1982: Wilson
- 1983: Chandrasekhar / Fowler
- 1984: Rubbia / van der Meer
- 1985: von Klitzing
- 1986: Ruska / Binnig / Rohrer
- 1987: Bednorz / Müller
- 1988: Lederman / Schwartz / Steinberger
- 1989: Ramsey / Dehmelt / Paul
- 1990: Friedman / Kendall / Taylor
- 1991: de Gennes
- 1992: Charpak
- 1993: Hulse / Taylor
- 1994: Brockhouse / Shull
- 1995: Perl / Reines
- 1996: Lee / Osheroff / Richardson
- 1997: Chu / Cohen-Tannoudji / Phillips
- 1998: Laughlin / Störmer / Tsui
- 1999: 't Hooft / Veltman
- 2000: Alfjorov / Kroemer / Kilby
- Hele listen
- 1901–25
- 1926–50
- 1951–75
- 1976–2000
- 2001– i dag
Portal: Vitenskap