Patrick Moore
Patrick Moore | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 15. juni 1947![]() Port Alice | ||
Beskjeftigelse | Konsulent, miljøverner, skribent ![]() | ||
Utdannet ved | University of British Columbia | ||
Nasjonalitet | Canada | ||
Medlem av | Greenpeace (1971–1986) | ||
Patrick Moore på Commons |
Patrick Moore (født 1947) er en canadisk forsker og tidligere miljøaktivist, kjent som et av de tidligere medlemmene til Greenpeace, hvor han var en aktivist i perioden 1971-1986. I dag er han grunnlegger og forsker for Greenspirit Strategies i Vancouver, et konsulentfirma som tilbyr betalt PR-arbeid, forelesninger, lobbying og komite-deltagelse til myndigheter og industri på et bredt spekter av miljø- og bærekraftproblemstillinger. Han er en hyppig foredragsholder på møter i bransjeorganisasjoner, universiteter og for politiske grupper.
Han har offentlig skilt lag med mange av retningslinjene og sakene som store miljøorganisasjoner har forfektet, som for eksempel Greenpeace. På blant annet områder som skogbruk, bioteknologi, akvakultur og bruk av kjemikalier for flammehemmere.[1] Han er en frittalende forkjemper for kjernekraft[2] og skeptisk til påstanden om at mennesker er ansvarlig for klimaendringene.[3]
Tidlig liv
Moore ble født i 1947, i Port Alice i Britisk Columbia og vokste opp i Winter Harbour, på Vancouver Island. Han er tredje generasjon av en British Columbia-familie med en lang historie i trefelling og fiske. Hans far, W.D. Moore var president i B.C. Truck Loggers Association og president for Pacific Logging Congress.[4] Moore oppnådde en doktorgrad i økologi fra Institute of Animal Resource Ecology, Institute of Animal Resource Ecology, University of British Columbia under veiledning av dr. C.S. Holling.
Karriere
Greenpeace
Ifølge Greenpeace: Hvordan en gruppe av økologer, journalister, og visjonære forandret verden av Rex Wyler, ble komiteen Don't Make a Wave Committee dannet i januar 1970 av Dorothy og Irving Stowe, Ben Metcalfe, Marie og Jim Bohlen, Paul Cote og Bob Hunter og innlemmet i oktober 1970.[5] Komiteen ble dannet for å planlegge motstand mot testing av en megatonn hydrogenbombe i 1969 av United States Atomic Energy Commission på Amchitka-øya i Aleutians. Moore ble med i komiteen i 1971 og, som Greenpeace medgrunnlegger Bob Hunter skrev, «Moore ble raskt tatt opp i den indre sirkelen på grunnlag av hans vitenskapelige bakgrunn, til hans rykte [som en miljøaktivist], og hans evne injisere praktiske, ikketøvete innsikt i diskusjoner.» [6] Fra september 2005 og fram til endringen i desember 2006 var Patrick Moore inkludert i en liste over «grunnleggerne og første medlemmer» på Greenpeace Internationals nettsted.[7][8]
Moore reiste til Alaska på forskningstur med Jim Bohlen, han deltok på møtene i Wave Committee. I 1971 var Moore medlem av mannskapet på Phyllis Cormack, en innleid fiskebåt som komiteen sendte over det nordlige Stillehavet, for å skape oppmerksomhet mot USAs testing av en fem megatonn bombe planlagt i september samme år. «Greenpeace» ble navnet på denne båten, og det ble den første av mange Greenpeace-protester.[9] Etter den første reisen, bestemte mannskapet seg for å formelt endre navnet på «Don't Make a Wave»-komiteen til Greenpeace Foundation. Disse beslutningstakere omfattet grunnleggerne Bob Hunter, Rod Marining og Ben Metcalfe samt Patrick Moore.[10][11]
Bibliografi
- Wyler, Rex (2004): Greenpeace: How a Group of Ecologists, Journalists, and Visionaries Changed the World. Rodale Press. ISBN 1-59486-106-4
- Moore, Patrick (1995): Pacific spirit : the forest reborn. Terra Bella Publishers Canada. ISBN 1-896171-07-9
- Moore, Patrick (2000): Green Spirit: Trees are the Answer. Greenspirit Enterprises. ISBN 0-9686404-0-0
- Moore, Patrick (2010): Trees are the Answer, 10th Anniversary Edition. Beatty Street Publishing Inc. ISBN 978-0-9864808-0-5
- Moore, Patrick (2011): Confessions of a Greenpeace Dropout: The Making of a Sensible Environmentalist. Beatty Street Publishing Inc. ISBN 978-0-9864808-2-9
Referanser
- ^ Guardian article, 21 May 2000 'Judas' of the eco-warriors spreads his gospel of doubt
- ^ ««Patrick Moore endorses nuclear energy before US Congress»». Arkivert fra originalen 28. mai 2009. Besøkt 13. februar 2011.
- ^ «EU Watch interview with Moore at Greenspirit Strategies». Arkivert fra originalen 9. april 2011. Besøkt 13. februar 2011.
- ^ «Moore Resume». Arkivert fra originalen 10. september 2005. Besøkt 13. februar 2011.
- ^ Rex Weyler (2003): «Greenpeace: How a Group of Ecologists, Journalists, and Visionaries Changed the World», Rodale Press, ISBN 1-59486-106-4, s. 59ff
- ^ Hunter, Robert (1979): Warriors of the Rainbow: A Chronicle of the Greenpeace Movement. Henry Holt & Company. ISBN 0-03-043741-5 s. 9
- ^ Greenpeace webarkiv «Greenpeace founders»
- ^ «The history of Greenpeace»; Greenpeace.org; 14. september 2009
- ^ «Utne article on founding of Greenpeace»
- ^ «Greenpeace founders»
- ^ ««Rainbow warriors»». Arkivert fra originalen 7. mai 2009. Besøkt 13. februar 2011.
Eksterne lenker
- (en) Offisielt nettsted
- (en) Patrick Moore (consultant) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
- Greenspirit, Patrick Moores nettside
- Greenspirit Strategies, Patrick Moores konsulentselskap
- Guardian-artikkel om Moore «Why is a former Greenpeace activist siding with Indonesia's logging industry?» av George Monbiot. 2. desember 2010.
- Radiointervju med Moore fra MassiveChange.com
- Source Watch om Patrick Moore
- Going Nuclear: A Green Makes the Case – Washington Post, 16. april 2006
- Why I Left Greenpeace – The Wall Street Journal, 22. april 2008
- Patrick Moore , Forest Action Network-nettside om Patrick Moore
- «Eco-Traitor», artikkel i Wired om Patrick Moore