Saigō Takamori
7. februar 1827
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4c/Japanese_Crest_maru_ni_jyuji.svg/20px-Japanese_Crest_maru_ni_jyuji.svg.png)
Kajiya-chō
![Japans flagg](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/Flag_of_Japan.svg/22px-Flag_of_Japan.svg.png)
Yamashita-chō (ligger i nåværende administrative område: Shiroyama-chō, tema for: Place of Saigō Takamori's Death)
- Daisanji (Satsuma Domain)
Ai Kana
Nishigo Itoko
Saigō Taka (familierelasjon: yngre søster)
Saigō Kohei (familierelasjon: yngre bror)
Saigō Kichijirō (familierelasjon: yngre bror)
Saigō Tsugumichi (familierelasjon: yngre bror)
Toratarō Saigō
西郷菊草
留守政府
Saigō Takamori (japansk: 西郷隆盛; født 7. februar 1827 i Kagoshima, død 24. september 1877) var en av de mest innflytelsesrike samuraiene i Japans historie. Han levde i slutten av Tokugawaperioden og begynnelsen på Meijiperioden, og har blitt kalt den siste sanne samurai.
Saigō Takamori var en lavtstående samurai fra domene Satsuma, som ledet de keiserlige styrkene i Boshinkrigen, som han også i en viss grad startet selv. Senere ble han viktig under selve Meijirestaurasjonen, men var i begynnelsen imot moderniseringen av landet.
Han argumenterte for en japansk invasjon av Korea i 1873, siden koreanerne ikke ville akseptere keiser Meiji som Japans hersker, og da han ikke fikk viljen sin trakk han seg tilbake fra politikken og returnerte til hjembyen Kagoshima.
Til slutt startet han Satsuma-opprøret i 1877, et samuraiopprør mot regjeringa, det siste og det største opprøret mot den nye regjeringa. Etter tidlig suksess ble opprøret knust, og Saigō ble drept (eller begikk seppuku) i det nesten symbolske siste slaget, slaget ved Shiroyama.
Ifølge noen legender døde Saigō ikke, og det ble hevdet at han ville komme tilbake fra India, Kina eller Russland for å kjempe mot urettferdigheten. Siden regjeringa ikke klarte å kue folkets hengivenhet til samuraiverdiene, tilga de ham posthumt den 22. februar 1889.