Sinistra storica
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/Urbano_Rattazzi-lookingleft.jpg/250px-Urbano_Rattazzi-lookingleft.jpg)
La sinistra storica (det historiske venstre) var en politisk gruppering i Italias parlament, hovedsakelig aktiv i løpet av andre halvdel av 1800-tallet. Det dreide seg ikke om et parti, men en gruppe parlamentsmedlemmer som samlet seg om et program. Gruppen fikk sitt navn ved medlemmene satt på venstre side av parlamentet, som i 1861 befant seg i Torino. Den konkurrerende gruppen la destra storica, satt på parlamentets høyre side.
Det var ingen store politiske forskjeller mellom la sinistra storica og la destra storica. Begge grupperinger var enige om å fullføre Risorgimento, Italias samling. La sinistra storica representerte småborgerskapet, de intellektuelle og utøverne av profesjonene (leger, akademikere, jurister), mens la destra tjente det store borgerskapets og aristokratenes interesser. La sinistra storica ønsket utvidelse av stemmeretten og en aktiv utenrikspolitikk for å vinne Roma og Veneto.[1]
La sinistra storica overtok som støtte for regjeringsmakten i Italia i 1876.[2][3]
Referanser
- ^ Wolff, Elisabetta Cassina (2015). Italias politiske historie 476-1945. Oslo: Cappelen Damm Akademisk. s. 212. ISBN 9788202490201.
- ^ «XII Legislatura del Regno d'Italia». Camera dei deputati. «Parlamento e istituzioni sabato, 25 marzo 1876 Agostino Depretis, leader della Sinistra storica, è nominato Presidente del Consiglio.»
- ^ «sinistra storica italiana in "Dizionario di Storia"». www.treccani.it. Besøkt 19. februar 2017.