Sun Hao
Sun Hao | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 243![]() | ||
Død | 284![]() | ||
Beskjeftigelse | Politiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Ektefelle | Teng Fanglan 美人張氏 (張布の次女) 左夫人張氏 (張布の長女) | ||
Far | Sun He[1] | ||
Mor | Empress Dowager He | ||
Søsken | Sun De Sun Jun Sun Qian | ||
Barn | Sun Jin Sun Chong Sun Fan Sun Qian | ||
Nasjonalitet | Østre Wu[1] | ||
Sun Hao på Commons |
Sūn Hào (tradisjonell kinesisk: 孫皓; forenklet kinesisk: 孙皓; født 242, død 284), stilnavn Yuánzōng (元宗), opprinnelig kalt Sūn Péngzǔ (孫彭祖), var den fjerde og siste keiseren av Østlige Wu i de tre rikers tid i Kinas historie. Han var sønnen til Sun He, som en gang hadde vært kronprinsen til dynastiets grunnlegger Sun Quan. Hào kom til makten da hans onkel Sun Xiu, keiser Jing, døde, siden folket da ønsket å ha en eldre keiser med tanke på den nylige ødeleggelsen av Wus allierte Shu Han av Cao Weii 263. Hào viste seg derimot å være et dårlig valg på grunn av sin råskap, ekstravaganse og manglende evne til å løse innenrikssaker, og Wu ble endelig erobret av det nye Jìn-dynastiet, erklært av Sima Yan etter han hadde styrtet den siste Cao Wei-keiseren i 265, i 280, noe som ble slutten på de tre rikers tid.
Eranavn
- Yuánxīng (元興) 264–265
- Gānlù (甘露) 265–266
- Baǒdǐng (寶鼎) 266–269
- Jiànhéng (建衡) 269–271
- Fènghuáng (鳳凰) 272–274
- Tiāncè (天冊) 275–276
- Tiānxǐ (天璽) 276
- Tiānjì (天紀) 277–280
Referanser
- ^ a b China Biographical Database[Hentet fra Wikidata]
Forgjenger Sun Xiu | 孫吳皇帝 Keiser av Sun Wu 264–280 | Etterfølger Sima Yan (Som keiser av Jìn) |