Telefunken
Telefunken | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Org.form | Aksjeselskap i Tyskland | ||
Bransje | Strømforsyningsindustri, elektroindustri | ||
Etablert | 1903 (Berlin) | ||
Opphørt | 1. januar 1967 | ||
Morselskap | Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft[1] | ||
Datterselskap | TELDEC »Telefunken-Decca« Schallplatten GmbH (1950–1983) (tema for: fellesforetak)[2] Transradio AG für drahtlosen Übersee-Verkehr[3] | ||
Hovedkontor | Berlin Frankfurt | ||
Land | Tyskland | ||
Grunnlegger(e) | Georg Graf von Arco | ||
Nettsted | www.telefunken.com (de, en) | ||
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e6/Telefunken_Digitale_45.jpg/250px-Telefunken_Digitale_45.jpg)
Telefunken AG er et tysk firma som produserer radio- og fjernsynsapparater. Det ble grunnlagt 27. mai 1903 under det tyske navnet Gesellschaft für drahtlose Telegraphie m. b. H. («selskap for trådløs telegrafi») som et samarbeidsprosjekt mellom Siemens & Halske og Allgemeine Elektricitäts-Gesellschaft (AEG). Siemens gikk ut av samarbeidet i 1941. I 1967 fusjonerte Telefunken AG med AEG til AEG-Telefunken. Navnet Telefunken forsvant ut i 1985, slik at firmaet ble hetende AEG.
Firmaets historie
Helt på begynnelsen av 1900-tallet arbeidet det to grupper forskere i Tyskland for å utvikle metoder for overføring av meddelelser trådløst. Den ene gruppen arbeidet for AEG, den andre for Siemens. Etter som disse firmaene begynte å strides om patentrettigheter, ble blant annet keiser Wilhelm II bekymret for utviklingen. Keiseren var særlig opptatt av radioteknikk i forbindelse med oppbygging av en slagkraftig tysk marine. Etter sterke påtrykk ble patentene overlatt til det nyetablerte firmaet Gesellschaft für drahtlose Telegraphie m. b. H.. «Telefunken» ble i starten brukt som et varemerke for firmaet.
Firmaet skiftet den 17. april 1923 navn til Telefunken, Gesellschaft für drahtlose Telegraphie. I løpet av andre verdenskrig var Telefunken en ledende leverandør av radarutstyr.
Se også
Litteratur
- Friedewald, M. (2001): Telefunken und der deutsche Schiffsfunk 1903–1914. In: Zeitschrift für Unternehmensgeschichte 46, Nr. 1, S. 27-57.
- Fuchs, M. (2003): Georg von Arco (1869–1940) – Ingenieur, Pazifist, Technischer Direktor von Telefunken. Eine Erfinderbiographie. Berlin und Diepholz: Verlag für Geschichte der Naturwissenschaften und der Technik.
- Scholl, L. U. (1997): Marconi versus Telefunken: Drathlose Telegraphie und ihre Bedeutung für die Schiffahrt. In: Bayerl, G.; Weber, W. (Hrsg.): Sozialgeschichte der Technik. Ulrich Troitzsch zum 60. Geburtstag. Münster,: Waxmann ( Cottbuser Studien zur Geschichte von Technik, Arbeit und Umwelt, 7 ).
- Telefunken Sendertechnik GmbH (1993). 90 Jahre Telefunken. Berlin.
- Thiele, E. (Hrsg.) (2003): Telefunken nach 100 Jahren: Das Erbe einer deutschen Weltmarke. Berlin: Nicolai.
Referanser
- ^ Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Telefunken-Gesellschaft für drahtlose Telegraphie mbH, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID co/068555, besøkt 1. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
- ^ besøkt 14. juni 2019[Hentet fra Wikidata]
- ^ Pressearchiv 20. Jahrhundert, oppført som Transradio AG für drahtlosen Übersee-Verkehr, Pressearchiv 20. Jahrhundert mappe-ID co/045886, besøkt 1. juli 2021[Hentet fra Wikidata]
Eksterne lenker
- (en) Offisielt nettsted
- 1903: Wilhelm II. gründet die Firma Telefunken
- Synergien zerbröselt. Das Lehrstück Telefunken. c't 8/2004, S. 56 (Telefunkens historie)