Dorin Tudoran
Dorin Tudoran | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | 30 iunie 1945 Timișoara, România |
Cetățenie | ![]() ![]() |
Ocupație | jurnalist, scriitor |
Limbi vorbite | limba română[1] ![]() |
Activitatea literară | |
Operă de debut | Mic tratat de glorie (1973) |
Prezență online | |
Site web | |
Modifică date / text ![]() |
Dorin Tudoran (n. 30 iunie 1945, Timișoara) este un blogger, eseist, poet, publicist și disident politic român.
Este absolvent al Liceului „Mihai Viteazul” din București unde obține un bacalaureat în 1963. Licențiat al Facultății de Limba și Literatura Româna a Universității din București (1968). Redactor la publicațiile românești pentru străinătate (1971-1973). Redactor la revista Flacăra (1973-1974) și Luceafărul (1974-1980). Între 2004-2006 a fost editorialist la Jurnalul Național. De asemenea, a scris editoriale pentru publicația Ziua, până în 2007.
Bursier în Franța și R.F.G. (1979, 1980-1981). Membru al Partidului Comunist Român până în anul 1982. Din 1977 până in 1981, când demisionează, face parte din Consiliul de conducere al Uniunii Scriitorilor din R.S.R.
Până în 2012 a fost director al programului „Democracy Follows” la organizația World Learning din Washington, DC, SUA.[2]
Actul de disidență
La 7 aprilie 1984, Dorin Tudoran depune o cerere prin care invocă dreptul de a emigra, împreună cu familia. În fața refuzului autorităților de a-i răspunde, îi adresează, pe 1 august 1984, un memoriu lui Nicolae Ceaușescu, în care afirma, între altele: „ca scriitor, cetățean și părinte m-am convins definitiv că între credințele mele cele mai profunde despre Om și Drepturile sale inalienabile, Libertate și Democrație, Dialog și Opinie, Cinste și Echitate, Cultură și Educație, Patriotism și Sacrificiu etc. și realitățile românești de azi există o prăpastie de netrecut”.[3]
Pe 8 aprilie 1985, este convocat la Procuratura Municipiului București și amenințat cu un proces penal. La 25 aprilie 1985, declară greva foamei și încearcă să obțină o audiență la Consulatul SUA din București. Este transportat (împreună cu fiica sa în vârstă de 8 ani) la sediul Secției 1 Miliție București, unde este anchetat și reținut timp de 12 ore. Pe data de 6 iunie 1985 încetează greva foamei. Pe 24 iulie 1985 pleacă din R.S.R.
Se stabilește în SUA unde va edita sub egida centrului de politologie Foreign Policy Research Institute din Philadelphia publicația „Agora. Revistă alternativă de cultură” (Philadelphia, 1987–1992, finanțată însă de The National Endowment for Democracy (NED). A început să lucreze la IFES în 1993. Între 1993 și 2000, a fost director al birourilor IFES din Moldova și România. În 2000 a revenit la Washington unde a lucrat la IFES până în 2008 (Senior Director for Communications and Research și membru al Echipei Executive). Intre 2009 și 2012 a lucrat la The World Learning, tot în Washington, ca Director al programului Democracy Fellows finanțat de United States Agency for International Development (USID).
Volume publicate
- Mic tratat de glorie, București, 1973;
- Cântec de trecut Akheronul, București, 1975;
- Martori oculari (publicistică; în colaborare cu Eugen Seceleanu), Iași, 1976;
- O zi în natură, București, 1977;
- Uneori, plutirea, București, 1977;
- Respirație artificială, Cluj, 1978;
- Pasaj de pietoni, București, 1978;
- Biografia debuturilor (interviuri), București, 1978;
- Semne particulare (antologie), București, 1979;
- Nostalgii intacte (interviuri), București, 1982;
- Adaptarea la realitate (publicistică), București, 1982;
- De bună voie. Autobiografia mea, Editura Nord, Aarhus, 1986;
- Optional Future. Poems (traducere în limba engleză de Marcel Corniș-Pop), Europa Media, Inc., Daphne, Alabama, 1988;
- Frost or Fear? On the Condition of the Romanian Intellectual (traducere în limba engleză de Vladimir Tismăneanu),
- Europa Media, Inc., Daphne, Alabama, 1988;
- Ultimul turnir (antologie întocmită de Mircea Mihăieș), Timișoara, 1992;
- Onoarea de a înțelege. Interviuri, București, 1998;
- Kakistocrația, Chișinău, 1998 (eseuri; cu o prefață de Nicolae Manolescu; postfața de Dorin Tudoran); (titlul volumului s-ar traduce din limba greacă prin Puterea proștilor)
- Viitorul facultativ. Poezii alese. / Optional Future. Selected Poems (ediție bilingvă; traducere în limba engleză de Marcel Corniș-Pop: cu o prefață de Ion Bogdan Lefter), București, 1999;
- Tânărul Ulise. Antologie (cu o prefață de Mircea Mihăieș), Iasi, 2000.
- Absurdistan: O tragedie cu ieșire la mare, Polirom, 2006 [4]
- Eu, fiul lor. Dosar de securitate, 2010
- Pisicuț (Somnografii), 2011.
- "România ca părere", Editura Polirom, 2015
- "Băsesc, deci exist! Intelighenție și putere politică în Romania, 2004-2014", Editura Cartier, 2015
- "Luxul Indiferenței", Editura Școala Ardeleană, 2015
- "Poeme din Ithaca", o miniantologie trilingvă (română, latină și maghiară, Editura PEN Club-ului Maghiar, Budapesta, 2016).
- „De bunăvoie, autobiografia mea“ (Editura Amphion, Bacău, 2020; Cuvânt înainte de Dorin Tudoran; Postfață de Florin Daniel Dincă)
E-Books
- 2003 - Tînărul Ulise, Editura Liternet
- 2020 - „De bunăvoie, autobiografia mea“ (Editura Amphion, Bacău, 2020) - Format PDF disponibil aici: [1]
- 2022 - Florin Daniel Dincă - „Dosarul Dorin Tudoran. Literatură și politică în comunism și în postcomunism“ (Editura Amphion, Bacău, 2022) - Format PDF disponibil aici: [2]
Premii și distincții
- Premiul special al Uniunii Scriitorilor din România, 1992
- Premiul Adevărul Literar și Artistic, 2001[5]
- Premiu național de poezie „Mihai Eminescu” – Opera Omnia” (2009)[2]
- Ordinul Național ”Steaua României” cu grad de Cavaler [6]
Note
- ^ IdRef, accesat în
- ^ a b INTERVIU - Scriitorul Dorin Tudoran: Este deplorabil ce se petrece în România în numele democrației, 10 ianuarie 2011, Mediafax, accesat la 30 martie 2013
- ^ Gabriel Dimisianu, Ceva despre disidență și disidenți, România literară, nr. 42, 2007. „Uneori termenul disidență este folosit în accepția prea largă de contestare. Or disidență înseamnă contestare din interior. Și mai precis: contestarea din interior a unor norme de conduită oficial instituite. Scriitorii disidenți sunt așadar aceia care, la un moment dat, contestă ceva ce până atunci acceptaseră, intră în dezacord cu linia oficializată a grupului din care fac parte.
- ^ In tara simulacrelor, 23 noiembrie 2007, Daniel Cristea-Enache, Ziarul de Duminică, accesat la 30 martie 2013
- ^ „editura polirom / stiri si evenimente / stiri si lansari - 2015”. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Comunicat de presă 0 Nr. 178 Data: 30.06.2020 - Decret de decorare semnat de Președintele României, domnul Klaus Iohannis - Departamentul Comunicare Public
Legături externe
- Patru turnători de lux în siajul obiectivului "Tudorache", 8 septembrie 2010, Vlad Stoicescu, Evenimentul zilei
- Dorin Tudoran: „Tu aduci minerii și tot eu sunt ăla care nu vrea reconciliere?" Arhivat în , la Wayback Machine., 1 iunie 2011, Gabriela Lupu, România liberă
Interviuri
- Dorin Tudoran, mesaj către lichele: “Liniște ușoară, domnilor!", 9 septembrie 2010, Vlad Stoicescu, Evenimentul zilei
- „Nu arătăm bine, ca intelectuali, căutînd prilejuri să ne învinovățim unii pe alții“, Ovidiu Șimonca, Observator cultural - numărul 559, ianuarie 2011
- Dorin Tudoran: "Dacă și Liiceanu, Ionescu și Popescu ar fi vorbit în anii aceia, poate ar fi fost altfel", 11 ianuarie 2011, Evenimentul zilei
- Dorin Tudoran: „Societatea românească este deja în corzi“, 10 ianuarie 2011, Dana G. Ionescu, Adevărul
- DORIN TUDORAN - "M-am simtit toata viata roman. Acum ma simt si american", Dia Radu, Formula AS - anul 2011, numărul 974