Quokka
Quokka | |
![]() | |
Stare de conservare | |
---|---|
![]() specie vulnerabilă[1] | |
Clasificare științifică | |
Supradomeniu | Biota |
Supraregn | Eukaryota |
Regn | Animalia |
Subregn | Eumetazoa |
Încrengătură | Chordata |
Subîncrengătură | Vertebrata |
Infraîncrengătură | Gnathostomata |
Supraclasă | Sarcopterygii |
Clasă | Mammalia |
Subclasă | Tetrapodomorpha |
Infraclasă | Elpistostegalia |
Ordin | Diprotodontia |
Subordin | Macropodiformes |
Familie | Macropodidae |
Subfamilie | Macropodinae |
Gen | Setonix |
Nume binomial | |
Setonix brachyurus[2][3] | |
Quoy, Gaimard, 1830 | |
![]() | |
Areal de răspândire | |
Modifică date / text ![]() |
Quokka (Setonix brachyurus) este un mic marsupial de mărimea unei pisici domestice. Este singurul membru al genului Setonix. Ca și alte marsupiale din familia macropodelor (cum ar fi cangurii sau wallaby), quokka este erbivoră și în principal nocturnă.[4]
Quokka se găsesc pe unele insule mai mici din largul coastei Australiei de Vest, în special pe insula Rottnest, chiar lângă Perth, și pe insula Bald, lângă Albany. Populații izolate, împrăștiate, există și în pădurile de coastă dintre Perth și Albany. O mică colonie locuiește într-o zonă protejată a Rezervației naturale Two Peoples Bay.[5]
Descriere
O quokka cântărește între 2.5 și 5 kilograme și este lungă de 40 până la 54 de centimetri cu o coadă de 25 până la 30 de centimetri. Are o construcție îndesată, picioare din spate bine dezvoltate, urechi rotunjite și un cap scurt și lat. Sistemul său musculo-scheletic a fost adaptat inițial pentru deplasarea bipedă terestră, dar, pe parcursul evoluției sale, sistemul a fost construit pentru locomoția arboricolă.[6] Deși arată mai degrabă ca un cangur foarte mic, se poate cățăra în copaci și arbuști mici de până la 1,5 metri.[7] Se știe că quokka trăiește în medie 10 ani.[8] Quokka sunt animale nocturne; dorm în timpul zilei mai ales în plante Acanthocarpus preissii, folosind țepii plantelor pentru protecție și pentru a se ascunde.[9]
După o lună de gestație, femelele dau naștere unui singur pui. Femelele pot da naștere de două ori pe an și pot produce aproximativ 17 de pui pe parcursul vieții.[8] Puiul trăiește în marsupiul mamei sale timp de șase luni. Odată ce părăsește marsupiul, puiul se bazează pe mama sa pentru lapte încă două luni și este complet înțărcat la aproximativ opt luni după naștere.[8] Femelele ajung la maturitate sexuală după aproximativ 18 luni.[10] Când o femelă quokka cu un pui în marsupiu este urmărită de un prădător, ea își poate lăsa puiul; acesta produce zgomote care pot servi pentru a atrage atenția prădătorului, în timp ce mama scapă.[11]
Descoperire și nume
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8d/Quokka_family.jpg/220px-Quokka_family.jpg)
Cuvântul „quokka” a fost derivat inițial dintr-un cuvânt Noongar, care era probabil gwaga.[12] Astăzi, oamenii Noongar se referă la ei ca ban-gup, bungeup și quak –a.[13][14]
În 1658, marinarul olandez Samuel Volckertzoon a scris despre observarea unei „pisici sălbatice” pe insulă.[15] În 1696, exploratorul olandez Willem de Vlamingh i-a confundat cu șobolani uriași și a redenumit insula Wadjemup în 't Eylandt 't Rottenest, care înseamnă „insula cuibului de șobolani” în olandeză.[16][17]
Ecologie
În perioada Pleistocenului, quokka erau mai abundente și trăiau în zone deschise. Când europenii au ajuns în Australia, au introdus noi specii, dintre care unele au devenit prădători ai quokka. Acest lucru a făcut ca habitatele în care trăiesc quokka să devină cele din insule și păduri, unde existau pradători mai puțini și mai multă vegetație.[18] În sălbăticie, habitatul quokka este limitat la o zonă foarte mică din sud-vestul Australiei de Vest, cu populații mici și împrăștiate. O populație mare există pe insula <i>Rottnest</i> și o populație mai mică pe insula <i>Bald</i>. Insulele sunt libere de anumiți prădători, cum ar fi vulpile roșii și pisicile. Pe Rottnest, quokka sunt comune și ocupă o varietate de habitate, de la regiuni semiaride la grădini cultivate.[19] Plantele înțepătoare de <i id="mwcQ">Acanthocarpus</i>, care sunt inadecvate pentru oameni și alte animale relativ mari, oferă adăpostul lor preferat pe timpul zilei pentru dormit.[20] În plus, quokka sunt cunoscute pentru capacitatea lor de a se cățăra în copaci.[8]
Dietă
Quokka mănâncă mai multe tipuri de vegetație, inclusiv ierburi și frunze. Un studiu a constatat că Guichenotia ledifolia, o specie de arbust mic din familia Malvaceae, este unul dintre mâcărurile preferate de quokka.[20] Vizitatorii insulei Rottnest sunt îndemnați să nu hrănească niciodată quokka, parțial pentru că consumul de „hrană umană” precum chipsurile poate provoca deshidratare și malnutriție, ambele dăunătoare sănătății unei quokka.[21] În ciuda lipsei relative de apă proaspătă pe insula Rottnest, quokka au cerințe de apă mari, pe care le satisfac mai ales prin consumul de vegetație. Pe continent, quokka trăiesc doar în zonele care au cel puțin 600 mm de ploaie pe an.[22] Quokka rumegă, asemănător cu vacile.[9]
Populație
La momentul colonizării, quokka erau larg răspândite și populația era abundentă, distribuția speciei cuprinzând o suprafață de aproximativ 41.200 km2 din sud-vestul Australiei de Vest, inclusiv cele două insule din larg, Bald și Rottnest. Până în 1992, în urma declinului extins al populației în secolul al XX-lea, distribuția speciei pe continent a fost redusă cu mai mult de 50%, la o suprafață de aproximativ 17.800 km2.[23]
În ciuda faptului că sunt numeroase pe insulele mici din larg, quokka este clasificată ca fiind vulnerabilă. Pe continent, unde este amenințată de speciile prădătoare introduse, cum ar fi vulpile roșii, pisicile și câinii, are nevoie de o acoperire densă a solului pentru refugiu. Exploatarea forestieră, dezvoltarea agriculturii și extinderea arealului locuințelor i-au redus habitatul, contribuind la declinul speciei, la fel și curățarea și arderea mlaștinilor rămase.
Se estimează că 4.000 de quokka trăiesc pe continent, aproape toate populațiile continentale fiind grupuri de mai puțin de 50, deși există un grup de peste 700 cu populația în scădere.[23][24] În 2015, un incendiu extins în apropiere de Northcliffe aproape a eradicat una dintre populațiile locale de pe continent, aproximativ 90% din cele 500 de quokka murind.[25]
În 2007, populația de pe insula Rottnest a fost estimată ca fiind între 8.000 și 12.000. Șerpii sunt singurul prădător al quokka de pe insulă. Populația de pe insula Bald, unde quokka nu are prădători, este de 600 - 1.000. La sfârșitul verii și începutul toamnei, pe insula Rottnest are loc un declin sezonier al quokka, unde pierderea vegetației și reducerea apei de suprafață disponibile poate duce la înfometare.
Specia a cunoscut cea mai semnificativă scădere a populației din 1930 până în anii 1990, când distribuția lor a fost redusă cu peste jumătate.[26] Prezența lor pe continent a scăzut într-o asemenea măsură încât se găsesc doar în grupuri mici în zonele din jurul Perth.
Quokka este acum listată ca vulnerabilă în conformitate cu criteriile IUCN.[23][27]
Interacțiunea cu oamenii
Quokka nu se tem de oameni și de obicei se apropie de ei, în special pe insula Rottnest, unde sunt abundente. Deși quokka sunt abordabile, există câteva zeci de cazuri anual de quokka care mușcă oameni, în special copii.[28] Există restricții în ceea ce privește hrănirea lor. Hrănirea, în special cu „hrană umană”, este descurajată în special, deoarece se pot îmbolnăvi cu ușurință. Pe lângă restricțiile privind interacțiunile umane cu quokka, acestea au fost testate ca fiind potențial dăunătoare pentru oameni, datorită ratele lor ridicate de infecție cu salmonella, în special vara. Acest lucru a fost dovedit și experimentat de oamenii de știință care au făcut teste de sânge pe quokka sălbatice de pe insula Rottnest.[29][30][31]
Quokka pot fi observate și la mai multe grădini zoologice și parcuri cu animale sălbatice din Australia. Interacțiunea fizică nu este în general permisă fără permisiunea explicită din partea personalului de supraveghere.
Comportamentul quokka ca răspuns la interacțiunea umană a fost examinat în mediile grădinilor zoologice. Un studiu scurt a indicat că mai puține animale au rămas pe căile vizitatorilor atunci când incinta era un mediu deschis sau se putea trece prin ea.[32]
Selfie-uri cu o quokka
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/98/Quokka_Selfie.jpg/220px-Quokka_Selfie.jpg)
La mijlocul anilor 2010, quokka și-au câștigat reputația pe internet ca fiind „cele mai fericite animale din lume” și simboluri ale pozitivității, deoarece fotografiile frontale ale fețelor lor le fac să pară zâmbitoare (de fapt, nu „zâmbesc” în sens omenesc; acest lucru poate fi atribuit structurii lor faciale naturale).[33] Multe fotografii cu quokka zâmbitoare au devenit de atunci virale[34], iar „ selfie-urile quokka” au devenit o tendință populară pe rețelele sociale, datorită unor celebrități precum Chris Hemsworth, Shawn Mendes, Margot Robbie, Roger Federer.[35] Numărul de turiști pe insula Rottnest a crescut ulterior.[34]
Ziua Quokka
Ziua națională a Quokka este pe 14 septembrie.[36]
Note
- ^ The IUCN Red List of Threatened Species 2022.2[*][[The IUCN Red List of Threatened Species 2022.2 |]] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor);|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ Integrated Taxonomic Information System, , accesat în
- ^ Mammal Species of the World[*] Verificați valoarea
|titlelink=
(ajutor);|access-date=
necesită|url=
(ajutor) - ^ „the happiest animals on earth Quokkas”. Rottnest Island Wildlife. Accesat în .
- ^ Sinclair, Elizabeth. „Australian endangered species: Gilbert's Potoroo”. The Conversation (în engleză). Accesat în .
- ^ Warburton, Natalie M.; Yakovleff, Maud; Malric, Auréline (). „Anatomical adaptations of the hind limb musculature of tree-kangaroos for arboreal locomotion (Marsupialia : Macropodinae)”. Australian Journal of Zoology. 60 (4): 246–158. doi:10.1071/ZO12059.
- ^ „Quokka videos, photos and facts - Setonix brachyurus”. Arkive.org (în engleză). Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b c d Burrell, Sue (). „Animal Species: Quokka”. australian.museum. Accesat în .
- ^ a b Giaimo, Cara (). „5 Strange Facts About Quokkas”. The New York Times (în engleză). ISSN 0362-4331. Accesat în .
- ^ „Quokka Facts | Quokkas | Australian Marsupials”. animalfactguide.com. Accesat în .
- ^ Hayward, Matt W.; de Tores, Paul J.; Augee, Michael L.; et al. (). „Mortality and survivorship of the quokka (Setonix brachyurus)(Macropodidae: Marsupialia) in the northern jarrah forest of Western Australia” (PDF). Wildlife Research. 32 (8): 715–722. doi:10.1071/WR04111. Arhivat din original (PDF) la .
- ^ Dixon, R. M. W.; Moore, Bruce; Ramson, W. S.; Thomas, Mandy (). Australian Aboriginal Words in English: Their Origin and Meaning (ed. 2nd). Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-554073-5.
- ^ „Quokka - WWF-Australia”. www.wwf.org.au. Accesat în .
- ^ „Meet the Quokka | The Nature Conservancy Australia”. The Nature Conservancy Austraila (în engleză). Accesat în .
- ^ Flannery, Tim (). Chasing Kangaroos: A Continent, a Scientist, and a Search for the World's Most Extraordinary Creature (în engleză). p. 30. ISBN 9781555848217.
- ^ Van Keulen, Joannes (). „Het Westelykste Gedeelte van 't Land vande Eendragt of Nova Hollandia Strekkende van het Eyland Rottenest lot voorby de Willems Rivier”. National Library of Australia. Amsterdam. Accesat în .
- ^ „Quokka”. Australian Museum. Accesat în .
- ^ Scholtz, E. J.; DeSantis, L. R. G. (). „Invasive species, not environmental changes, restrict the population and geographical range of the quokka (Setonix brachyurus)”. Journal of Zoology. 311 (2): 106–115. doi:10.1111/jzo.12765. ISSN 0952-8369.
- ^ „A close encounter of the furry kind”. Australian Geographic. . Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ a b Poole, H. L.; Mukaromah, L.; Kobryn, H. T.; Fleming, P. A. (). „Spatial analysis of limiting resources on an island: diet and shelter use reveal sites of conservation importance for the Rottnest Island quokka”. Wildlife Research. 41 (6): 510–521. doi:10.1071/WR14083.
- ^ „Quokkas and Wildlife”. Rottnest Island. Arhivat din original la . Accesat în .
- ^ Jones, Ann (). „Quokka smiles mask pain on Rottnest Island”. Radio National. Australian Broadcasting Corporation. Accesat în .
- ^ a b c de Tores, Paul; Williams, Richard; Podesta, Mia; Pryde, Jill (ianuarie 2013). „Quokka (Setonix brachyurus) Recovery Plan” (PDF). Bentley, WA: Department of Environment and Conservation, Government of Western Australia. Accesat în .
- ^ Bain, Karlene (iunie 2015). „The ecology of the quokka (Setonix brachyurus)in the southern forests of Western Australia” (PDF). University of Western Australia. Crawley, WA: School of Animal Biology. Accesat în .
- ^ Mainland quokka population decimated after 2015 bushfire near Northcliffe - ABC News (Australian Broadcasting Corporation).
- ^ de Tores, Paul; Matt W., Hayward; Dillon, Michael J.; Brazell, Robert I. (). „Review of the distribution, causes for the decline and recommendations for management of the quokka, Setonix brachyurus (Macropodidae: Marsupialia), an endemic macropodid marsupial from south-west Western Australia”. Conservation science Western Australia. 6 (1): 13–73. ISSN 1447-3682.
- ^ „Setonix brachyurus — Quokka Glossary”. Species Profile and Threats Database. Canberra: Department of the Environment. Accesat în .
- ^ „Quokka”. rove.me. Accesat în .
- ^ Martínez-Pérez, Pedro A.; Hyndman, Timothy H.; Fleming, Patricia A. (). „Haematology and blood chemistry in free-ranging quokkas (Setonix brachyurus): Reference intervals and assessing the effects of site, sampling time, and infectious agents”. PLOS ONE (în engleză). 15 (9): e0239060. Bibcode:2020PLoSO..1539060M. doi:10.1371/journal.pone.0239060. ISSN 1932-6203. PMC 7498088
. PMID 32941511.
- ^ Hart, R P; Bradshaw, S D; Iveson, J B (mai 1985). „Salmonella infections in a marsupial, the quokka (Setonix brachyurus), in relation to seasonal changes in condition and environmental stress”. Applied and Environmental Microbiology. 49 (5): 1276–1281. Bibcode:1985ApEnM..49.1276H. doi:10.1128/aem.49.5.1276-1281.1985. ISSN 0099-2240. PMC 238542
. PMID 4004242.
- ^ Martínez-Pérez, Pedro; Hyndman, Timothy H.; Fleming, Patricia A. (aprilie 2020). „Salmonella in Free-Ranging Quokkas (Setonix brachyurus) from Rottnest Island and the Mainland of Western Australia”. Animals (în engleză). 10 (4): 585. doi:10.3390/ani10040585. ISSN 2076-2615. PMC 7222713
. PMID 32244325.
- ^ Learmonth, Mark James; Sherwen, Sally; Hemsworth, Paul H. (). „The effects of zoo visitors on Quokka (Setonix brachyurus) avoidance behavior in a walk‐through exhibit”. Zoo Biology (în engleză). 37 (4): 223–228. doi:10.1002/zoo.21433. ISSN 1098-2361. PMID 29992613.
- ^ „Wildlife photographer Suzana Paravac's photo of a quokka nibbling leaf into heart captivates Instagrammers”. The West Australian. . Accesat în .
- ^ a b Jones, Ann (). „Quokka smiles mask pain on Rottnest Island”. ABC. Accesat în .
- ^ Rintoul, Caitlyn (). „Shawn Mendes becomes latest celeb to rack up Instagram likes with quokka selfie at Rottnest”. The West Australian. Accesat în .
- ^ „National Quokka Day”. www.weekendnotes.com. Accesat în .