Рено 4
Рено 4 | |
---|---|
![]() Рено 4 | |
Преглед | |
Произвођач | Рено |
Познат као | Цокула[1][2] |
Производња | 1961. – 1993. 8.135.424 јединица |
Модели | R3, R4, R4L, 4 TL, 4 GTL |
Каросерија и шасија | |
Класа | Мали аутомобил |
Каросерија | 5 врата – хечбек 2 врата – пикап |
Слични | Ситроен 2CV, Фолксваген буба |
Погонски агрегат | |
Мотор | четворотактни линијски са 4 цилиндра 603, 747, 845, 956, 1108 cm3[3] |
Степен преноса | 3 степена (мануелни) 4 степена (мануелни) |
Величине | |
Међуосовинско растојање | 2401-2458 |
Дужина | 3670 |
Ширина | 1480 |
Висина | 1550 |
Маса | 540—720 |
Хронологија | |
Претходник | Рено 4CV |
Наследник | Рено Твинго |
Рено 4 (фра. Renault 4) је француски аутомобил и један од најпопуларнијих и најпродаванијих аутомобила у свету. Производио се од 1961. до 1993. године у 17 земаља, а од 1974. до 1992. и у СФРЈ, у фабрици ИМВ у Новом Месту.
Историјат развоја
Крајем педесетих година 20. века, Реноови инжењери и дизајнери почели су са радом на развоју новог модела. Тадашњи директор Реноа, Пјер Драјфус, пред њих је поставио неколико задатака:
- достићи замену за модел 4ЦВ, који је у периоду од 1947. до 1961. продат у преко милион примерака
- направити јефтин путнички аутомобил са великим пртљажним простором и
- који ће моћи да конкурише ситроеновом спачеку, фолксвагеновој буби и мини морису.
Године 1958. донета је одлука о почетку новог развојног програма, а 1959. после бројних и дуготрајних разматрања донета је одлука о коначном дизајну новог модела. Производња првих модела, под називом Р4, почела је 3. августа 1961. године у фабрици у близини Париза. Интернационална премијера модела Р4 била је на Сајму аутомобила у Франкфурту, септембра 1961. године. Први модели били су опремљени четвороцилиндричним моторима радне запремине 747 cc и 23 KS и имали су тростепени мењач. А већ 1963. године унапређени су мотором од 845 сс и 26 КС. Године 1965. модел Р4 је званично преименован у Рено 4, а фебруара 1966. је продат милионити примерак. Године 1968. добили су нови четворостепени и синхронизовани мењач, а 1973. појачани мотор радне запремине 845 сс и 34 КС. Године 1979. лансиран је нови модел под називом Рено 4 ГТЛ. Овај модел имао је четвороцилндрични мотор радне запремине 1108 сс и 34 КС. Производња Реноа 4 је престала 1993. године, а укупно је произведено 8.135.424 комада. Поред Француске, Рено 4 се производио и широм света у: Анголи, Аргентини, Белгији, Гани, Заиру, Ирској, Југославији, Колумбији, на Мадагаскару, Мароку, Португалији, Обали Слоноваче, Тунису, Уругвају, Чилеу, Шпанији, Италији.
Фото галерија
Референце
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/59/Pope_Francis_Renault_4_1984.jpg/385px-Pope_Francis_Renault_4_1984.jpg)
- ^ „cokula Arhive”. Autoslavia (на језику: српски). Приступљено 2023-04-30.
- ^ Vujanović, Tina (2021-01-07). „Oldtajmer Renault 4: "Ne smaraj, ne prodaje se!"”. NOVA portal (на језику: српски). Приступљено 2023-04-30.
- ^ „Техничке карактеристике” (на језику: енглески). carfolio.com. Приступљено 3. 1. 2014.
- ^ „Italian priest gives Pope Francis a 20-year-old Renault – BBC News”. BBC. 10. 9. 2013. Архивирано из оригинала 29. 7. 2016. г. Приступљено 11. 1. 2017.
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Netcarshow: Renault 4 Clan (1988) (језик: енглески)
- п
- р
- у
Аутомобили | |
---|---|
Кросовер/СУВ | |
Минивен |
|
Комби |
|
Пикап |
|
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/Renault_2021_Text.svg/80px-Renault_2021_Text.svg.png)
Нумерички | |
---|---|
Остали |