Трансал C-160
Трансал C-160 | ||
---|---|---|
| ||
Општи подаци | ||
Намена | Тактички транспортни авион | |
Посада | 3 | |
Број путника | 93 | |
Порекло | ![]() ![]() | |
Произвођач | Transall | |
Пробни лет | 25.02.1963. | |
Уведен у употребу | 1967. | |
Статус | активан | |
Први оператер | ![]() ![]() | |
Број примерака | 214 | |
Димензије | ||
Дужина | 32,40 m | |
Висина | 11,65 m | |
Распон крила | 40,00 m | |
Површина крила | 160,00 m² | |
Маса | ||
Празан | 27.782 kg | |
Нормална полетна | 46.000 kg | |
Погон | ||
Број мотора | 2 | |
Физичке особине | ||
Турбоелисни мотор | 2 × Rolls-Royce RTy.20 Tyne Mk 22 | |
Снага ТЕМ-а | 2 x 4.549 kW | |
Перформансе | ||
Макс. брзина на Hопт. | 593 km/h | |
Економска брзина | 513 km/h | |
Долет | 8.858 km | |
Плафон лета | 8.230 m | |
Брзина пењања | 396 m/min | |
![]() |
Трансал C-160 (Transall C-160) је војни транспортни двомоторни авион настао у сарадњи Француске и Немачке авио индустрије. Поред војне, овај авион је нашао и цивилну примену[1].
Пројектовање и развој
Jануарa 1959. године формиран је конзорцијум „Transporter-Allianz” или скраћено Transall између француске компаније Nord Aviation и немачких компанија Weser Flugzeugbau и Hamburger Flugzeugbau (HFB) за пројектовање и изградњу новог транспортног авиона који треба да замени транспортне авионе са клипним моторима, који су се користили у француском и немачком ратном ваздухопловству. Пројект овог авиона је започет 1960. године.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/C-160_Transall_loading_bay.jpg/200px-C-160_Transall_loading_bay.jpg)
Трансал C-160 је замишљен као висококрилац са два турбопроп мотора, широким трупом, кратким ногама стајног трапа, издигнутим репом авиона и утоварном рампом уграђеном у задњи део трупа. По величини, авион је упоредив са транспортним авионима Алениа G.222, Антонов Ан-8 и Локид C-130 Херкул[2].
Прототип авиона Трансал C-160 је први пут полетео 25. фебруара 1963., производња је почела 1964. године а први авион је испоручен корисницима 1967. године[3].
Технички опис
Техннички опис према[4][5]
Труп авиона је округлог попречног пресека, монокок потпуно металне конструкције. Има пространи товарни простор и врата на крају трупа са утоварном рампом. Са стране трупа има бочна врата и округле прозоре. На поду товарног простора уграђене су ролнице за лакши пренос и манупулацију терета при утовару и истовару као и систем за везивање и причвршчавање терета у теретној кабини. На бочним странама се налазе клупе за смештај падобранаца за време лета. На кљуну авиона се налази кабина за два пилота и остале чланове посаде.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e1/Rolls-Royce_Tyne.jpg/200px-Rolls-Royce_Tyne.jpg)
Погонска група се састоји од два крилна турбо проп мотора са четворокраким металним елисама променљивог корака. У серијски произведене авионе су уграђивани Rolls-Royce RTy.20 Tyne Mk 22 turboprop мотори снаге 4,549 kW сваки.
Крила су једноделна, металне конструклције са четири рамењаче и оплатом од ал-лима. Трапезног су облика са гондолама испод за смештај мотора. Крила су опремљена елеронима и закрилцима конструкције као и крило. Кроз крила су провучене све неопходне инсталације а између рамењача од трупа до мотора су смештени самозаптивни резервоари за гориво. Авион је опремљен системом за пуњење горивом у лету.
Репне површине су класичне: један велики вертикални стабилизатор са кормилом правца, два хоризонтална стабилизатора са кормилима дубине. Сви елементи репа су металне конструкције са облогом од ал-лима. Реп овог авиона је доста издигнут у односу на труп, како не би сметао задњим вратима трупа са утоварном рампом.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9e/Transall_C-160_3-view_line_drawing.png/300px-Transall_C-160_3-view_line_drawing.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e7/Transall_C-160_%28side%29_-_AirExpo_Muret_2007_0279_2007-05-12.jpg/300px-Transall_C-160_%28side%29_-_AirExpo_Muret_2007_0279_2007-05-12.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/92/Transall_C-160-rear2.jpg/300px-Transall_C-160-rear2.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d5/Transall_C-160D%2C_Germany_-_Air_Force_AN2090926.jpg/300px-Transall_C-160D%2C_Germany_-_Air_Force_AN2090926.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/20/C160NG.jpg/300px-C160NG.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/German_jump_wings_-_5080436765.jpg/300px-German_jump_wings_-_5080436765.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/N%C3%B6rvenich_Air_Base_20180831_140647_%2844429098482%29.jpg/300px-N%C3%B6rvenich_Air_Base_20180831_140647_%2844429098482%29.jpg)
Стајни трап је система трицикл: једна (управљачка) нога испод кљуна авиона са удвојеним точковима и на средини трупа по дужини, се налазе четири ноге са великим удвојеним точковима који су у стању да приме сво оптерећење потпуно оптерећеног авиона и све неравнине полетно слетних стаза које користи овај авион при слетању и полетању. Точкови су опремљени ниско притисним гумама и кочницама а ноге стајног трапа уљним амортизерима. У току лета предња нога се увлачила у труп авиона а главне ноге су смештане у бисаге са стране трупа тако да је на тај начин повећан размах између точкова што је добро за стабилност авиона при слетању и полетању а и приликом кретања по неравном тлу. Друга корист је што точкови не умањују запремину товарног простора.
Верзије
- C-160D - Модел авиона за ваздухопловство Западне Немачке; изграђено је 110 ком.
- C-160F - Модел авиона за француске ваздушно-космичке снаге; изграђено је 50 ком.
- C-160P - Конверзија C-160F за потребе Француске поште; изграђено 4 ком[6].
- C-160Z - Модел авиони за Јужноафричко ваздухопловство; изграђено 9 ком.
- C-160NG - Модел авиона код кога је извршена модернизација авионике, структуре, пуњење горива у лету[1][7].
Оперативно коришћење
Укупно је произведено 214 авиона типа Трансал C-160. Производио се у периоду од 1965. - 1985. године[8]. Иако су пројектовани као војни транспортни авиони и као такви су коришћени у највећем броју, ови авиони су нашли и цивилну примену као карго и поштански авиони (Аустралија, Француска, Индонезија и Швајцарска). Оперативно се користе од 1967. године. Мада се више не користе као транспортни авиони одређен број ових авиона се и дан данас (2023.) користе као шпијунски авиони и авиони за комуникацију са подморницама у Француској[9] и Турској.
Немачка је купила 110 авиона овог типа, Јужно Афричка Република 9 комада. Француска је наручила 50 комада па је накнадно купила још 29 ових авиона унапређене варијанте (назване NG= Нова Генерација) са повећаним унутрашњим резервоарима за гориво, системом за напајање у току лета, структурним побољшањима и надограђеном авиоником. Индонезија је набавила 6 јединица ове побољшане верзије. Сви авиони Трансал C-160 РВ Француске и Немачке су у периоду од 1994. до 1999. године надограђени модерним пакетом авионике и новим противракетним контрамерама. Војска Габона је имала и користила ове авионе. Турска је 1971. постала нови корисник C-160, набавивши 20 половних авиона од Немачке. Аустралија је такође купила од Немачке 3 половна авиона C-160[9].
Авион Трансал C-160 се оперативно користио преко 50 година имао је мали број несрећа [10][11]. Забележена је и једна авио несрећа овог авиона и то због невремена када је 9. фебруара 1975. године авион Luftwaffe-a ударио у планину на Криту.
Земље које су користиле авион
Види још
- Антонов Ан-8
- Антонов Ан-12
- Антонов Ан-26
- Antonov An-72
- Ембраер KC-390
- CASA C-295
- Алениа G.222
- Локид C-130 Херкул
Референце
- ^ а б http://www.airwar.ru/enc/craft/c160.html
- ^ https://www.aircraftrecognitionguide.com/transall-c-160
- ^ https://www.aviacionline.com/2022/03/after-59-years-of-service-frances-last-c-160-transall-begins-its-farewell-tour/
- ^ Wache, Siegfried. Transall C-160 D . In: F-40 Flugzeuge der Bundeswehr. Buchholz. 2004. ISBN 3-9357-6147-3..
- ^ Frédéric Lert, C160 Transall de 1967 à nos jours, Paris, Éditions Histoire et Collections. 2009. ISBN 978-2-35250-092-6..
- ^ Chillon, Jacques. Dubois, Jean-Pierre and Wegg, John. French Postwar Transport Aircraft, Air-Britain. 1980. ISBN 0-8513-0078-2..
- ^ https://contentzone.eurocontrol.int/aircraftperformance/details.aspx?ICAO=C160&
- ^ http://www.flugzeuginfo.net/acdata_php/acdata_c160_en.php
- ^ а б https://www.airforce-technology.com/projects/transall/
- ^ https://aviation-safety.net/database/record.php?id=20080306-0
- ^ https://www.ch-aviation.com/portal/news/109524-worlds-only-civilian-c-160-transall-destroyed
Литература
- Chillon, Jacques. Dubois, Jean-Pierre and Wegg, John. French Postwar Transport Aircraft, Air-Britain. 1980. ISBN 0-8513-0078-2..
- Taylor, John W. R. Jane's All The World's Aircraft 1982–83. . London: Jane's Yearbooks. 1982. ISBN 0-7106-0748-2. .
- Wache, Siegfried. Transall C-160 D . In: F-40 Flugzeuge der Bundeswehr. Buchholz. 2004. ISBN 3-9357-6147-3..
- Blumschein, P. Transall C-160 Life Extension and Avionics Upgrade Programs. NATO – RTO MP-44, 1999.
- Hewson, R. The Vital Guide to Military Aircraft 2nd edition. London: Airlife Publishing Ltd., 2001.
- Frédéric Lert, C160 Transall de 1967 à nos jours, Paris, Éditions Histoire et Collections. 2009. ISBN 978-2-35250-092-6..
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- https://skybrary.aero/aircraft/c160
- http://www.airwar.ru/enc/craft/c160.html
- http://www.military-today.com/aircraft/transall_c160.htm
- https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.php?aircraft_id=323
- https://www.aviacionline.com/2022/03/after-59-years-of-service-frances-last-c-160-transall-begins-its-farewell-tour/
- https://www.airforce-technology.com/projects/transall/
- https://contentzone.eurocontrol.int/aircraftperformance/details.aspx?ICAO=C160&
- http://www.flugzeuginfo.net/acdata_php/acdata_c160_en.php
- https://www.aircraftrecognitionguide.com/transall-c-160
- https://aviation-safety.net/database/record.php?id=20080306-0
- https://www.ch-aviation.com/portal/news/109524-worlds-only-civilian-c-160-transall-destroyed