Annabergit
Annabergit | |
![]() Annabergit från Laurion, Grekland. | |
Kategori | Mineral |
---|---|
Grupp | Arsenat |
Strunz klassificering | 8.CE.40 |
Kemisk formel | Ni3(AsO4)2·8H2O |
Färg | Oftast grön, ibland gråaktigt |
Bildningsmiljö | Omvandling av vissa sulfider och arsenider som är nickelhaltiga. |
Kristallstruktur | Monoklina |
Spaltning | Perfekt efter {010}, otydlig efter {100} och {102} |
Brott | Ojämnt |
Hårdhet (Mohs) | 1½–2½ |
Glans | Matt om finkornig, pärlemorsglans på spaltytor |
Ljusbrytning | nα=1,612 nβ=1,568 nγ=1,687[1] |
Dubbelbrytning | δ=0,065 [2] |
Dispersion | r>v |
Pleokroism | Ingen |
Streckfärg | Mycket ljust grön |
Densitet | 3,1 |
Referenser | [3] |
Annabergit även känt som Nickelockra eller Nickelblomma är ett äppelgrönt kristallvattenhaltigt nickelmineral med den kemiska formeln Ni3(AsO4)2·8H2O.
Annabergit, som är uppkallat efter Annaberg i Tyskland där det först påträffades, förekommer som pulverformiga beläggningar och har bildats genom oxidation av nickelarsenidmalmer. Annabergit har bland annat påträffats i Lainejaurs nickelgruva, Malå kommun och Gladhammargruvan i Småland.[4]
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Annabergit.
Bilder & media
Källor
- Nationalencyklopedin multimedia plus, 2000
- ^ https://www.mindat.org/min-240.html
- ^ http://www.handbookofmineralogy.org/pdfs/annabergite.pdf
- ^ Price, Monica; Walsh, Kevin (2005). Bergarter och mineral. Bonniers Naturguider. Översatt av Erik Jonsson. Stockholm: Albert Bonniers Förlag. sid. 93,(7). ISBN 91-0-010458-2 Originalets titel: Rocks and Minerals (Doring Kindersley Ltd).
- ^ L-H Hedin, M Jansson 2007,Mineral i Sverige, ISBN 978-91-88528-58-2 s 137