Poliskiosk
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/Earls_Court_Police_Box.jpg/250px-Earls_Court_Police_Box.jpg)
En poliskiosk var en slags telefonkiosk som användes av poliser för att kommunicera med polisstationerna. I Sverige infördes poliskioskerna på 1930-talet. Den första togs i bruk i Katarina distrikt i Stockholm. De svenska kioskerna avvecklades i Sverige på 1950-talet då polisen införde bärbar kommunikationsutrustning.[1]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c3/TARDIS2.jpg/140px-TARDIS2.jpg)
I Storbritannien var poliskioskerna vanligtvis blåa, förutom i Glasgow där de var röda. Förutom en telefon innehöll de även en första hjälpen-låda och en incidentbok. Idag associeras vanligtvis den blåa poliskiosken till den brittiska science fiction-tv-serien Doctor Who där huvudpersonen Doktorn reser i en Tardis, en tidsmaskin som ser ut som en poliskiosk.
Koban
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/6e/Kameariekimae-Kitaguchi_Koban.jpg/250px-Kameariekimae-Kitaguchi_Koban.jpg)
En kōban (交番) är en variant av poliskiosk som återfinns i Japan och sydvästra Kina (även om de inte har samma namn där). Förutom de vanliga polisstationerna utför japanska uniformerade poliser sitt arbete från dessa små byggnader. Poliser i dessa byggnader kan övervaka, svara på akuta tillstånd, ge anvisningar och i övrigt samverka med medborgarna på ett mer nära sätt än de kan från en mer avlägsen station.
Källor
- ^ Polisen Gotland, Polishistoria[död länk]. (Besökt 14 januari 2009).