Агнеса Австрійська (донька Генріха II)
Агнеса Австрійська | |
---|---|
нім. Agnes von Österreich | |
![]() Зображення Агнеси у XV столітті | |
16-а королева-консорт Угорщини | |
Початок правління: | 1168 |
Кінець правління: | 4 березня 1172 |
Інші титули: | герцогиня-консорт Каринтії (1173—1181) |
Попередник: | Єфросинія Мстиславівна |
Наступник: | Марія Комніна |
Дата народження: | 1151 або 1154 |
Місце народження: | Австрія |
Дата смерті: | 13 січня 1182(1182-01-13) |
Місце смерті: | Австрія |
Поховання | Шотландський монастирd |
Чоловік: | 1) Стефан III 2) Герман Карінтійський |
Діти: | Від першого шлюбу: Бела Від другого шлюбу: Бернард, Ульріх |
Династія: | Бабенберги, Арпади, Спангейми |
Батько: | Генріх II |
Мати: | Феодора Комніна |
Агнеса Австрійська у Вікісховищі |
Агнеса Австрійська (нім. Agnes von Österreich), (нар. близько 1154 — пом. 13 січня 1182) — донька герцога Австрії та Баварії Генріха II та візантійської царівни Феодори Комніни, дружина короля Угорщини Стефана III, а після його смерті — герцога Каринтії Германа.
Біографія
Агнеса народилася близько 1154 року. Була старшою дитиною в родині герцога Баварії та маркграфа Австрії Генріха та його другої дружини Феодори Комніни. Від першого шлюбу Генріх мав доньку Ріхарду. У 1156 році він втратив баварські землі, натомість ставши першим герцогом Австрії. Після цього в сім'ї народилося двоє синів — Леопольд та Генріх.
У 1166 році Генріх II запропонував шлюб між Агнесою та угорським королем Стефаном III. Угорський монарх, разом з тим, розглядав можливість союзу із донькою Ярослава Осмомисла та обрав саме її. Втім, візантійському імператору Мануїлу I вдалося розладнати заручини, і у 1168 році Стефан відіслав наречену до батьківщини та побрався з Агнесою.[1] Велику роль в цьому зіграла його матір Єфросинія Мстиславівна, яка намагалася налагодити добрі відносини з німецькими країнами. У пари народилося двоє синів, що померли немовлятами:
- Бела (нар. та пом. 1168) — прожив близько року;
- син (нар. та пом. 1172) — прожив кілька днів, народившись вже після смерті батька.
На початку 1172 року подружжя приймало в Естергомі короля Франції Людовика VII, який здійснював паломництво до Святої землі. Стефан планував зробити його своїм союзником у боротьбі проти Візантії, однак раптово захворів і помер, за деякими версіями, від отрути. З Константинополю на чолі візантійського війська невдовзі прибув його молодший брат Бела, який після нетривалого супротиву матері та брата Гези став новим королем Угорщини.
Агнеса після похорону чоловіка повернулася із батьком[2] до Відня, де той почав підшукувати їй нового нареченого. У 1173 році він видав її заміж за герцога Каринтії Германа, закріпивши тим самим, укладений ним союз між Австрією та Каринтією. Про шлюби Агнеси відомості містяться у манускрипті Genealogia marchionum Austrie.[3] У подружжя народилося двоє синів:
- Ульріх (близько 1176—1202) — герцог Каринтії у 1181—1202 роках, одруженим не був, дітей не мав;
- Бернард (близько 1181—1256) — герцог Каринтії у 1202—1256 роках, був одруженим з Юдітою Чеською, мав четверо дітей.
Незважаючи на укладений з Австрією союз, Герман втратив сюзеренитет над Штирією, яка стала самостійним герцогством, та Істрійською маркою, яка відійшла Меранському герцогству. Разом з тим, чоловік Агнеси сприяв економічному розвитку своїх володінь та заохочував розробку родовищ срібла та золота в Альпах, а також заснував дві столиці герцогства — Клагенфурт і Санкт-Файт. Він помер у жовтні 1181 року.
Агнеса пережила Германа на три місяці і пішла з життя 13 січня 1182.[4] Її тіло перевезли до Відня та поховали у крипті місцевого Шотландського монастиря поруч з батьками.[5]
Генеалогія
Леопольд II Гарний | Іда Австрійська | Генріх IV | Берта Савойська | Іоанн II Комнін | Ірина Арпад | ? | ? | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Леопольд III Святий | Агнеса Німецька | Андронік Комнін | Ірина Анеядісса | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Генріх II | Феодора Комніна | ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Агнеса | |||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Примітки
- ↑ Відомості про Агнесу Бабенберг [1] [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] (нім.)
- ↑ Генріх II наступного дня після поховання прибув до Естергому на шляху до Палестини.
- ↑ Фонд середньовічної генеалогії [2] [Архівовано 6 вересня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- ↑ Агнеса Бабенберг, королева Угорщини [3] [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.] (нім.)
- ↑ Бабенберги [4] [Архівовано 21 березня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
Література
- Lechner, Karl. Die Babenberger: Markgrafen und Herzoge von Österreich 976-1246. 5. vyd. Wien; Köln; Weimar: Böhlau, 1994. ISBN 3-205-98229-0
- Wertner Mór: Az Árpádok családi története, Nagy-Becskerek, Pleitz Ferencz Pál Könyvnyomdája, 1892.
Посилання
- Профіль на Thepeerage.com [Архівовано 12 березня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Генеалогія Агнеси Австрійської [Архівовано 28 червня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Генеалогія Стефана III [Архівовано 18 лютого 2018 у Wayback Machine.] (англ.)
- Генеалогія Германа Каринтійського [Архівовано 9 листопада 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
- п
- о
- р
- Гізела Баварська (1000–1038)
- Анастасія Ярославна (1046–1060)
- Рихеза Польська (1060–1063)
- Юдіт Німецька (1063–1074)
- Сіннадена (1074–1077)
- Аделаїда Райнфендельська (1077–1090)
- Феліція Сицилійська (1097–1102)
- Євфимія Володимирівна (1112–1113)
- Ілона Сербська (1131–1141)
- Єфросинія Мстиславівна (1146–1162)
- Ярославна Галицька (1167–1168)
- Агнеса Австрійська (1168–1172)
- Марія Комніна (1163–1165)
- Агнеса Антіохійська (1172–1184)
- Маргарита Французька (1186–1196)
- Констанція Арагонська (1198–1204)
- Гертруда Меранська (1205–1213)
- Йоланда де Куртене (1215–1233)
- Беатриса д'Есте (1234–1235)
- Марія Ласкарина (1235–1270)
- Єлизавета Куманська (1270–1272)
- Єлизавета Сицилійська (1272–1290)
- Фененна Куявська (1290–1295)
- Агнеса Австрійська (1296–1301)
- Віола Цешинська (1305)
- Марія Битомська (1306–1317)
- Беатриса Люксембурзька (1318–1319)
- Єлизавета Польська (1320–1342)
- Маргарита Богемська (1342–1349)
- Єлизавета Котроманич (1353–1382)
- Маргарита Дураццо (1385–1386)
- Барбара Циллі (1405–1437)
- Єлизавета Люксембурзька (1437–1442)
- Катерина Подебрадська (1461–1464)
- Беатриса Арагонська (1476–1490)
- Барбара Бранденбурзька (1490–1491)
- Беатриса Арагонська (1491–1500)
- Анна де Фуа (1502–1506)
- Марія Австрійська (1515–1526)
- Ізабелла Ягеллонка (1539–1540)
- Анна Ягеллонка (1526–1547)
- Марія Австрійська (1563–1576)
- Анна Тірольська (1608–1618)
- Елеонора Гонзага (1622–1625)
- Марія Анна Іспанська (1631–1646)
- Марія Леопольдіна Австрійська (1648–1649)
- Елеонора Ґонзаґа-Невер (1651–1657)
- Маргарита Тереза Іспанська (1666–1673)
- Клавдія Феліцітас Австрійська (1673–1676)
- Елеонора Магдалина Нойбурзька (1676–1705)
- Вільгельміна Брауншвейг-Люнебурзька (1699–1711)
- Єлизавета Христина Брауншвейг-Вольфенбюттельська (1711–1740)
- Марія Луїза Іспанська (1790–1792)
- Марія Тереза Бурбон-Неаполітанська (1792–1807)
- Марія Людовіка Моденська (1808–1816)
- Кароліна Авґуста Баварська (1816–1830)
- Марія Анна Савойська (1831–1848)
- Єлизавета Баварська (1854–1898)
- Зіта Бурбон-Пармська (1916–1918)
|