Концерт U2 у Сараєві
Концерт U2 у Сараєві | |
Місце розташування | Сараєво Асім Ферхатович-Хасе |
---|---|
Виконавці | U2, Howie Bd і Sikterd |
Дата й час | 23 вересня 1997 |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/8/8c/%D0%9F%D0%BB%D0%B0%D0%BA%D0%B0%D1%82_%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D1%86%D0%B5%D1%80%D1%82%D1%83_U2_%D1%83_%D0%A1%D0%B0%D1%80%D0%B0%D1%94%D0%B2%D1%96_1997_%D1%80%D0%BE%D0%BA%D1%83.jpg/250px-%D0%9F%D0%BB%D0%B0%D0%BA%D0%B0%D1%82_%D0%BA%D0%BE%D0%BD%D1%86%D0%B5%D1%80%D1%82%D1%83_U2_%D1%83_%D0%A1%D0%B0%D1%80%D0%B0%D1%94%D0%B2%D1%96_1997_%D1%80%D0%BE%D0%BA%D1%83.jpg)
23 вересня 1997 року ірландський рок-гурт U2 в рамках туру PopMart дав великий концерт на стадіоні Кошево в Сараєві, столиці Боснії та Герцеговини. Це були перші музичні зірки такої величини, що відвідали Сараєво після закінчення Боснійської війни і облоги міста.
Передісторія виступу
Вперше гурт зацікавився Сараєвом 1993 року під час туру Zoo TV Tour, коли музиканти разом з Білом Картером знімали документальний фільм і кліп, присвячені сербській облозі міста. Співпраця з Картером дозволила провести прямі телевізійні включення із Сараєва, що транслювалися на концертах гурту. Сигнал передавався через супутниковий зв'язок, музиканти транслювали звернення жителів боснійської столиці до громадськості. Музичним результатом такого співробітництва став сингл і кліп Miss Sarajevo (за участю Лучано Паваротті).
Після закінчення облоги і відступу сербських військ у листопаді 1995 року за допомоги послів та миротворців з ООН було заплановано, а згодом і проведено концерт, він пройшов 1997 року. Через відсутність інфраструктури і наслідки війни U2 планували провести невеликий благодійний концерт, натомість їм запропонували влаштувати повноцінний виступ в рамках туру «PopMart». Після довгих обговорень було вирішено провести концерт за тими ж правилами підготовки виступів, що й в інших містах.
Військовий конфлікт роз'єднав людей різних національностей і віросповідань, фактично розколовши країну на християнську і мусульманські частини, тож для того щоб всі бажаючі могли відвідати виступ у Кошеві, на кілька днів було поновлено залізничне сполучення боснійських регіонів із Сараєвом.
Окрім інших, музиканти зіграли пісню «Miss Sarajevo», написану учасниками U2 та Брайаном Ено. Цю пісню присвятили конкурсу краси, що проводився в боснійській столиці під час облоги міста.
Хоча самі музиканти лишились незадоволеними своїм виступом (технічна підготовка була проведена не найкращим чином, а Боно мав проблеми з голосом), концерт був вкрай позитивно сприйнятий як боснійцями, так і європейцями. Пізніше музиканти назвуть цей виступ одним з тих, якими вони пишаються найбільше за всю історію гурту U2.[1]
Поза лаштунками
Війна в Сараєві
Югославія перед війною складалась з шести республік:
1991 року спочатку Словенія, а потім Хорватія вийшли зі складу Югославії. Боснія послідувала за ними. Ця республіка в основному населена босняками, сербами та хорватами, тут у березні 1992 року було проведено реферундум, де майже 100 % населення підтримало ідею утворення незалежної держави.[2]
Місцеві серби хотіли, щоб Республіка Сербська (регіон країни) була приєднана до Сербії,[3] війська цього регіону за підтримки сербів та росіян оточили Сараєво армією, що налічувала 18.000[4] осіб. На пагорбах навколо міста було розміщено артилерію, танки, засоби протиповітряної оборони, міномети тощо.[4]
З 2 травня 1992 року і до кінця війни 1996 року серби проводили воєнну блокаду міста. Армія Боснії налічувала 40 тис. чоловік, що перебували всередині міста, проте вони були вкрай погано екіпіровані і не мали можливості прорвати облогу. Через етнічні чистки багато мусульман були вимушені покинути місця проживання.[2] Сербські снайпери підтримували напруження в місті: в той час, коли його не бомбили, вони могли розстрілювати людей (в тому числі жінок і дітей), які намагалися знайти їжу або купити її.[5] Міни розмальовували яскравими кольорами, щоб діти могли подумати, що це іграшки і граючись спровокувати вибух.[6]
Реакція гурту U2 на війну
1993 року гурт U2 подорожував Європою з альбомом Zooropa в рамках туру Zoo TV Tour. Перед виступом 3 липня у італійській Вероні, музиканти отримали факс від Радіо і телебачення Боснії і Герцеговини з проханням дати інтерв'ю щодо тодішньої ситуації у Боснії.
Гурт погодився і зустрівся з американським волонтером Біллом Картером, який жив на той момент у Сараєві і виступив від імені телерадіостанції через заборону сербських військ на вільне пересування босняків країною.[5][7]
Картер описав свої спостереження з Сараєва, де він допомагав місцевим жителям виживати у складних ситуаціях. Інформації про справжній стан справ у боснійській столиці і Боснії взагалі того часу було мало, тож лідер гурту Боно був спантеличений, почувши, що люди живуть у підвалах та бомбосховищах, іноді вмикаючи голосно музику, щоб не чути звуків від вибухів.[5][8] Знаходячись в Сараєві, Картер побачив інтерв'ю Боно на MTV, де той підкреслив, що основним мотивом альбому Zooropa є єдина Європа. Спостерігаючи жахи воєнного часу, Картер вирішив звернутися до співака за підтримкою.[9] Він запросив U2 приїхати до Сараєва, щоб висвітлити проблеми війни і спробувати таким чином зацікавити ЗМІ, які «втомилися» висвітлювати цей конфлікт.[5]
Боно погодився на пропозицію Картера, не питаючи згоди останніх членів гурту. Інші музиканти згодом теж підтримали цю ідею, але без обговорення деталей. Вони запропонували розглянути варіант невеликого музичного шоу, яке можна було б влаштувати в бункері, де переховувались Картер зі своїми друзями під час бомбардувань. Боно пояснив це так: «Навіть якщо ми отримаємо трохи уваги від MTV та суспільства, це вже щось».[10]
Прямі включення
![A dilapidated city block, with a street crossing in front of it from left to right. The structures are in ruin, and a multi-storied building in the center is partially collapsed. On the right, a military tank bearing the letters «UN» and carrying two visible soldiers, prepares to cross railroad tracks. In the background are large hills and a grey cloudy sky.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/27/Opp_mot_Sniper_Alley.jpg/220px-Opp_mot_Sniper_Alley.jpg)
Замість цього гурт вирішив використати супутниковий звя'зок для трансляції звернень людей з обложеного міста.[5] Картер повернувся до Сараєва і підготував апаратуру. Гурт замовив супутникове обладнання з доставкою до Сараєва і сплатив за це 100 тис. фунтів, щоб вступити до Європейської мовної спілки (EBU) і отримати дозволи. Після налаштувань U2 почали трансляції, які проводились вночі час із Сараєва. Перший ефір було проведено 17 липня 1993 року Болоньї, Італія.[12]
Протягом трансляцій Картер розказував, як погіршується ситуація в місті, а босняки розповідали про своє життя під час облоги.[12] Такі включення контрастували з останньою частиною виступу, яка була яскравою і місцями навіть сатиричною.[14][15] Записи для концертного відеоряду біли відредаговані і оброблені, на відміну від включень із Сараєва, де перелякані люди часто не знали, хто говоритиме наступним, і про що саме розповідати.[5]
U2 припинив трансляції виступів у серпні 1993 року після того, як стало відомо, що облога Сараєва на той час опинилась на перших шпальтах багатьох британських газет.[13]
Реакція на трансляції
Зворотній зв'язок був неоднозначним. Багато з прихильників творчості U2 вважало, що такі включення заважають репутації виступу. Більшість з представників британської преси сприйняло ідею різко негативно. Журналіст з NME відгукнувся про концерти так: «Боснійські включення позбавлені смаку. Це було огидно.»[16]
Мюллен турбувався, що гурт користується стражданнями боснійців задля своїх розваг.[5] Під час виступу на Стадіоні Вемблі три жінки з Сараєва спитали у Боно, що він планує робити для допомоги Боснії окрім розмов. «Ми знаємо, що ви нічого для нас не зробите. Ви й далі робитимете своє рок-шоу. Ви просто забудете про наше існування, а ми тим часом загинемо», — заявили жительки Боснії в прямому ефірі.[5]Гітарист Едж сказав: «Зазвичай ми не бачимо таких холодних жахливих новин. Ми отримуємо очищену, дезинфіковану інформацію… Коли ви дивитесь телебачення, ви бачите щось прийнятне. Саме тому ці включення так вразили всіх, в тому числі й нас».[5]
На концерті в Ґлазґо боснійська жінка сказала: «Ми також хочемо слухати музику, натомість ми чуємо крики поранених і катованих, а також жінок, яких ґвалтують.»[17] Деякі люди були шоковані побаченим, і це послужило мотивом до приєднання до проекту «War Child», це зробив і продюсер гурту Браян Іно.[5] Незважаючи на те, що U2 не зміг би виступити в Сараєві під час війни, вони дали обіцянку зробити це одного дня, коли війна закінчиться.[18] Незважаючи на критику і сумніви суспільства, Боно домігся свого і провів цей легендарний концерт.
Боно і Картер разом працювали над документальним кіно під назвою Miss Sarajevo, яке було записане протягом шести місяців проживання Картера в місті.[19]
Підготовка до концерту
Після закінчення боснійської війни і зняття облоги Сараєва 1995 року ситуація в регіоні почала повільно стабілізуватись.[18] U2 почав планувати концерт в Сараєві. Цим виступом мав розпочатись тур PopMart 1997 року. Це перший післявоєнний концерт в столиці Боснії, до цього тут виступив лише гурт China Drum — у липні 1996 року.[20]
Музичний журналіст Ендрю Мюллер коротко описав виступ «China Drum», як «логічстичний і адміністративний жах».[20] Мухамед Сакірбей, посол Боснії у ООН, вирішив допомагати U2 з підготовкою[6][18] у ролі промоутера та організатора.[21]
Проведення такого концерту вилилось фінансові втрати для колективу у розмірі 500.000 фунтів, навіть незважаючи на спонсорство від Coca-Cola та GSM.[6] Ціни на квитки продавались за ціною 8 фунтів або 18 доларів США з огляду на критично високий рівень безробіття в місті — 50 %.[6][20][22]
В липні 1997 року U2 отримали запрошення від міста Базель у Швейцарії зіграти за 4 млн $ концерт саме в той день, на який було заплановано сараєвський виступ. Щоб не було сумнівів, що U2 приїдуть, посол Сакрібей з'являвся на багатьох з попередніх концертів гурту як лобіст ідеї цього концерту і давав зрозуміти тим самим, що він зробить все що може для його проведення.[21]
Кількасот бійців SFOR були задіяні для підтримання Дейтонських угод під час виступу. Музиканти були вражені побаченим: протягом війни Стадіон Кошево використовували як морг, а його околиці було перетворено на цвитнар.[18]
Концерт
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0b/Asim_Ferhatovi%C4%87_Hase_Stadium.jpg/220px-Asim_Ferhatovi%C4%87_Hase_Stadium.jpg)
На концерт 23 вересня 1997 року[26] прийшло близько 45000 глядачів.[25] Шоу транслювалось місцевим телебаченням, також велась пряма трансляція на BBC[21] і кількох міжнародних радіостанціях. 10000 солдат слідуквали за порядком протягом виступу.[6][18] Під час концерту було вирішено відкрити ворота стадіону, щоб безкоштовно дозволити пройти туди тим, у кого не було квитків. Приблизно 10000 глядачів стояли поруч із стадіоном і таким чином також змогли побачити виступ.[21]
Відкрити концерт було запропоновано гурту Gazi Huzrev-Beg, ісламському хору з Сараєвського університету. Далі виступили дві сараєвські команди, Protest та Sikter,[20][21][25][27] одна з яких була обрана Сакрібеєм, а інша — в результаті голосування на радіо.[21] Музикант Howie B зіграв DJ-сет безпосередньо перед виходом U2.[28]
Плейлист концерту був стандартним для туру PopMart, єдиною зміною була пісня «Sunday Bloody Sunday», кою замінили виступ Edge, а також сингл «Miss Sarajevo» — в другій частині виступу.
![A concert stage in the daytime, with a pink video screen, tall golden arch, oversized lemon, and a stick with an olive through it.](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/04/U2_PopMart_Tour%2C_Belfast%2C_August_1997_%2801%29.jpg/220px-U2_PopMart_Tour%2C_Belfast%2C_August_1997_%2801%29.jpg)
Боно просив глядачів допомагати йому співати, а на восьмій пісні «Pride (In the Name of Love)» був вимушений читати слова замість співу. Під час виступу Боно кілька разів робили ін'єкції кортизону, які допомагали підтримувати голос на деякий час.[6][20] Браян Іно був готовий замінити Боно за потреби і співати замість нього, що й запропонував йому.[21] Натомість Боно не покидав сцену і заспівав Please та Where the Streets Have No Name, якими й завершив основну частину виступу.
Боно не знав, якої очікувати реакції на Miss Sarajevo,[19] до того ж ця пісня до цього була виконана всього раз, на концерті 1995 року, де були Боно, The Edge, Браян Іно та Паваротті.[29]
Після завершення, який NME назвали «виступом, найбільш сповненим сенсу», глядачі влаштували овації і довго не відпускали музикантів зі сцени.[6][20]
Реакція на концерт
Хоча боснійська війна закінчилась значно раніше, але наступного після виступу дня місцева газета вийшла із заголовком «Сьогодні закінчилась облога Сараєва».[18] Боснійські студенти в інтерв'ю міжнародній пресі заявили, що «вони довго були відрізані від останнього світі, але тепер, завдяки U2, все змінилося». [20] Інший місцевий житель сказав: «цей концерт показує, що у нас тепер мир і все гаразд».[24]
Гості концерту з інших місць колишньої Югославії назвали Сараєво «оазисом світла посеред винищених будівель і сіл».[20] В Ассошіейтед Прес написали: «За ці дві чарівні години гурт U2 зробив те, чого не змогли зробити військові, політики та дипломати: вони об'єднали Боснію».[31] Ендрю Мюллер з The Independent тоді писав: «Вперше з початку війни 1992 року, люди вже не під прицілами гвинтівок, вони змогли зібратися разом в столиці, щоб послухати музику. Так, як колись це робили хороші югославські гурти».[25] Алія Ізетбеґович, президент Боснії, через Сакрібея сказав, що цей концерт був «знаковою подією».[32]
Примітки
- ↑ U2:Viva Sarajevo. F** the past, kiss the future!. radiosarajevo.ba. Архів оригіналу за 2 квітня 2015. Процитовано 12 березня 2015.
- ↑ а б Timeline: Break-up of Yugoslavia. BBC News. BBC. 22 травня 2006. Архів оригіналу за 20 квітня 2010. Процитовано 31 січня 2010.
- ↑ Hartmann, Florence (July 2007). A statement at the seventh biennial meeting of the International Association of Genocide Scholars. Helsinki Committee for Human Rights in Serbia. Архів оригіналу за 13 грудня 2011. Процитовано 11 травня 2010.
- ↑ а б Strange, Hannah (12 грудня 2007). Serb general Dragomir Milosevic convicted over Sarajevo siege. The Times. Архів оригіналу за 3 вересня 2011. Процитовано 31 січня 2010.
- ↑ а б в г д е ж и к л м н McCormick (2006), pp. 252—253
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р Smith, Mat (1997). On the front line with Bono in Sarajevo. NME.
- ↑ Flanagan (1996), p. 277
- ↑ Graham, Bill (11 серпня 1993). A Crucial Link. Hot Press. Архів оригіналу за 18 серпня 2011. Процитовано 22 вересня 2011.
- ↑ Carter (2005), p. 170
- ↑ Jackson (2008), p. 47
- ↑ Flanagan (1996), p. 294
- ↑ а б в Flanagan (1996), pp. 300—306
- ↑ а б Jackson (2008), pp. 48, 49
- ↑ Dalton, Stephen (26 жовтня 2004). Achtung Stations. Uncut.
- ↑ Graham, Bill (21 травня 1992). Achtung Station!. Hot Press. Архів оригіналу за 18 серпня 2011. Процитовано 22 вересня 2011.
- ↑ а б Flanagan (1996), pp. 307—308
- ↑ Rolling Stone (1994), p. 207
- ↑ а б в г д е ж и к McCormick (2006), pp. 277, 279
- ↑ а б McCormick (2006), p. 262
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с de la Parra (2003), pp. 211—212
- ↑ а б в г д е ж и Sacirbey, Muhamed (23 вересня 2007). U2 in Sarajevo, 10 years after September 23, 1997. Croatian World Network. Архів оригіналу за грудень 5, 2008. Процитовано 31 січня 2010.
- ↑ O'Hanlon, Ned (director/producer) (2007). The Road to Sarajevo (PopMart: Live from Mexico City DVD). Island / Universal / Mercury.
- ↑ Simmons, Gail (21 вересня 2011). Iconic war hotels. Al Jazeera English. Архів оригіналу за 24 вересня 2011. Процитовано 1 жовтня 2011.
- ↑ а б Shymanski, Jackie (22 вересня 1997). U2 concert brings hope to Sarajevo. CNN. Архів оригіналу за 9 листопада 2012. Процитовано 31 січня 2010.
- ↑ а б в г Mueller, Andrew (26 вересня 1997). U2 in Sarajevo: Part 1 – The Stage is Set. The Independent.
- ↑ PopMart leg 2: 1997, Europe. U2.com. Live Nation. Архів оригіналу за 11 січня 2010. Процитовано 31 січня 2010.
- ↑ U2 Sarajevo setlist. Mediachild. Архів оригіналу за 14 липня 2011. Процитовано 3 квітня 2010.
- ↑ Phelan, Laurence (1 серпня 1999). How We Met: Jefferson Hack & Howie B. The Independent. Архів оригіналу за 12 листопада 2012. Процитовано 29 вересня 2011.
- ↑ de la Parra (2003), p. 174
- ↑ Cerkez, Aida; Niksic, Sabina (4 квітня 2012). 1993 Bosnian beauty queen stood up against war. WTOP.com. Associated Press. Архів оригіналу за 12 квітня 2013. Процитовано 1 березня 2013.
- ↑ Bosnians Unite to Rock at Promised U2 Concert. St. Louis Post-Dispatch. Associated Press. 24 вересня 1997. с. 5A.
- ↑ U2 Sarajevo Concert (Пресреліз). PR Newswire. 11 листопада 1997. Архів оригіналу за 2 серпня 2010. Процитовано 2 серпня 2010.