Купрум(II) оксид
Оксид міді (II) | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
Систематична назва | Купрум (II) оксид |
Ідентифікатори | |
Номер CAS | 1317-38-0 |
Номер EINECS | 215-269-1 |
RTECS | GL7900000 |
SMILES | O=[Cu][1] |
InChI | InChI=1S/Cu.O |
Номер Бельштейна | 8128137 |
Властивості | |
Молекулярна формула | CuO |
Молярна маса | 79,745 г/моль |
Зовнішній вигляд | чорний порошок |
Густина | 6,31 г/см³[2] |
Тпл | 1446 °C [3][2] |
Розчинність (вода) | нерозчинний |
Розчинність (етанол) | нерозчинний |
Розчинність (кислоти) | розчинний |
Термохімія | |
Ст. ентальпія утворення ΔfH 298 | -157,3 кДж/моль |
Ст. ентропія S 298 | 42,6 Дж/(моль·К) |
Теплоємність, c p | 42,3 Дж/(моль·К) |
Небезпеки | |
Класифікація ЄС | ![]() ![]() |
Пов'язані речовини | |
Інші аніони | гідроксид міді (II) |
Інші катіони | оксид міді (I) |
Якщо не зазначено інше, дані наведено для речовин у стандартному стані (за 25 °C, 100 кПа) | |
Інструкція з використання шаблону | |
Примітки картки |
Окси́д мі́ді (Купрум(ІІ) оксид) — бінарна неорганічна сполука з хімічною формулою CuO, амфотерний оксид двовалентного міді. Кристали чорного кольору, які у звичайних умовах досить стійкі, практично нерозчинні у воді. У природі зустрічається у вигляді мінералу тенориту (мелаконіту) чорного кольору.
Кристалічна ґратка оксиду купруму належить до типу моноклінних ґраток, з симетрією групи C2h і параметрами: a = 4.6837(5), b = 3.4226(5), c = 5.1288(6), α = 90, β = 99.54 (1), γ = 90. Атом міді оточений чотирма атомами кисню і має перекручену плоску конфігурацію.
Поширення у природі
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/78/Azurite-18527.jpg/200px-Azurite-18527.jpg)
Оксид міді є достатньо розповсюдженою копалиною. Він зустрічається як у вільному стані, так і в складі інших сполук, наприклад, карбонатів або гідроксидів міді. Найважливішими мінералами, що містять оксид міді(II), є азурит (69,24% CuO), хризокола (45,2%), малахіт.
Отримання
Отримати оксид міді(II) можна спаленням металевої міді у надлишку кисню (при його нестачі утворюється оксид Cu2O):
Також він утворюється в результаті термічного розкладання кисневмісних сполук міді(II), наприклад, гідроксиду, нітрату або карбонату:
Оксид утворюється при взаємодії міді з концентрованою сульфатною кислотою (холодною):
Хімічні властивості
При нагріванні до 1100 °C розкладається з утворенням оксиду міді(I):
Оксид купруму(II) не взаємодіє з водою. Реагує з розведеними кислотами з утворенням відповідних солей міді(II) і води:
Проявляючи амфотерні властивості, при сплавленні він сполучається з осно́вними оксидами із утворенням купратів:
Із розведеними лугами оксид міді не вступає в реакцію, однак взаємодіє із концентрованими. Результуючі сполуки є комплексами, в яких атом міді координує 4 ліганди:
Оксид повільно взаємодіє із концентрованим розчином амоніаку з утворенням густо-синього розчину:
Оксид міді(II) може бути відновлений до металевої міді за допомогою монооксиду вуглецю, водню або активних металів:
Застосування
CuO використовують при виробництві сульфату міді, скла і емалей для надання їм зеленого та синього забарвлення. Крім того, оксид міді застосовують у виробництві мідно-рубінового скла.
У лабораторіях застосовують для виявлення відновних властивостей речовин. Речовина відновлює оксид до металевої міді, при цьому колір стає рожевим.
Примітки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
Джерела
- CRC Handbook of Chemistry and Physics / D. R. Lide. — 86th. — Boca Raton (FL) : CRC Press, 2005. — 2656 p. — ISBN 0-8493-0486-5. (англ.)
- Лидин Р. А., Молочко В. А., Андреева Л. Л. Химические свойства неорганических веществ / Р. А. Лидин. — 3-е. — М. : Химия, 2000. — 480 с. — ISBN 5-7245-1163-0. (рос.)