17-та панцергренадерська дивізія СС «Гьотц фон Берліхінген»
17-та панцергренадерська дивізія СС «Ґетц фон Берліхінґен» | |
---|---|
17. SS-Panzergrenadier-Division „Götz von Berlichingen“ | |
![]() Емблема дивізії СС «Ґетц фон Берліхінґен» | |
На службі | З 1943-го по 1945-й роки |
Країна | ![]() |
Належність | Адольф Гітлер |
Вид | ![]() |
Тип | Панцергренадери |
Чисельність | Дивізія |
Гасло | Meine Ehre heißt Treue («Моя честь називається вірність») |
Війни/битви | Друга світова війна |
Командування | |
Визначні командувачі | Группенфюрер СС і Генерал-лейтенант Ваффен-СС Вернер Остендорф |
![]() |
17-та панцергренадерська дивізія СС «Ґетц фон Берліхінґен» (нім. 17. SS-Panzergrenadier-Division „Götz von Berlichingen“) — німецьке військове формування, панцергренадерська дивізія у складі Ваффен-СС, що брала участь у бойових діях на Західному фронті під час Другої світової війни.
Історія
Формування
Дивізію почали формувати у вересні 1943 року в Південній Франції, вже 3 жовтня вона отримала порядковий номер і почесне найменування по імені німецького полководця Ґетца фон Берліхінґена. Формування дивізії проходило в окрузі міста Тур. З листопада 1943 року по червень 1944 року особовий склад дивізії проходив навчання і ніс гарнізонну службу у Франції. У складі дивізії налічувалася 17 321 особа, але не було танків і не вистачало автотранспорту. Після висадки союзників частини дивізії почали перекидатися в Нормандію.
Нормандія
11 червня частини дивізії вперше вступили в бій з противником на ділянці між Сен-Ло і Кутансом. Протягом червня — липня дивізія продовжувала боротися в районі Карантан — Сен-Ло — Кутанс, у ході боїв вона зазнала великих втрат, і до кінця липня її чисельність знизилася до 8 500 осіб. На початку серпня дивізія була зведена в одну бойову групу й надана 2-й танковій дивізії СС. Разом з дивізією «Дас Райх» група брала участь у Мортенському наступі. Після провалу наступу частини СС відступили і потрапили в Фалезький котел. В ході боїв група була розбита на 4 дрібніші групи. Після прориву з котла відхід німців прикривав зенітний батальйон 17-ї дивізії. В кінці серпня залишки бойової групи були виведені в Шартр.
Відступ до Німеччини
На початку вересня для відновлення дивізії до неї був переданий ряд дрібніших частин СС. Злиття всіх компонентів відбувалося в Меці. 7 вересня 37-й полк дивізії захищав містечко Дорно від наступу американців. Наступного дня американцям вдалося форсувати Мозель і закріпитися на східному березі. Для виправлення ситуації в бій була кинута вже вся 17-та дивізія СС. Це не врятувало становище, і дедалі нові й нові американські частини форсували Мозель. До кінця листопада 1944 дивізія брала участь в обороні Меца і в боях в Саарській області. На початку грудня чисельність дивізії знизилася до 4 000 чоловік. З цієї причини дивізія була відведена в Нойнкірхен для поповнення.
Оборона Рейху
31 грудня 1944 року в рамках операції «Нордвінд» частини дивізії пішли в наступ на ділянці Саарбрюккен — Саверн. До середини січня 1945 року німці повторювали безуспішні спроби розвинути наступ, але велика перевага американців і погодні умови зробили свою справу. Зломлені частини дивізії відступили в район між лінією Мажино і Західним валом. Чіпляючись за оборонні споруди, дивізія безуспішно намагалася затримати наступ союзників. У середині березня вона брала участь в обороні Кайзерслаутерна, а пізніше брала участь в обороні Ландау, Нойештадта і Оденвальда. У квітні 1945 року дивізія (близько 7 000 чоловік) обороняла Гайльбронн, а потім була відправлена до Нюрнберга. За задумом німецького командування вона повинна була стати хребтом оборони міста. Протягом 4 днів дивізія «Гьотц фон Берліхінген» утримувала район Нюрнберга, але під натиском американців була змушена залишити місто. 20—21 квітня в Нюрнберзі військовослужбовці американської 42-ї піхотної дивізії розстріляли з кулеметів більш як 200 полонених зі складу 38-го полку 17-ї дивізії СС. Після падіння Нюрнберга залишки дивізії відступили до Донауверта. 7 травня 1945 року залишки 17-ої дивізії СС здалися американцям в Ебен-ам-Ахензе.
Командири дивізії
- Оберштурмбанфюрер СС Отто Бінге (жовтень 1943 — січень 1944)
Бригадефюрер СС та генерал-майор Ваффен-СС Вернер Остендорф (січень 1944 — 15 червня 1944)
- Штандартенфюрер СС Отто Бінге (16 червня 1944 — 18 червня 1944)
Штандартенфюрер СС Отто Баум (18 червня 1944 — 1 серпня 1944)
- Штандартенфюрер СС Отто Бінге (1 серпня 1944 — 29 серпня 1944)
Оберфюрер СС Едуард Дайзенгофер (30 серпня 1944 — вересень 1944)
- Штандартенфюрер СС Томас Мюллер (вересень 1944)
Штандартенфюрер СС Густав Мерч (вересень 1944 — жовтень 1944)
Групенфюрер СС та генерал-лейтенант Ваффен-СС Вернер Остендорф (21 жовтня 1944 — 15 листопада 1944)
Штандартенфюрер СС Ганс Лінгнер (15 листопада 1944 — 9 січня 1945)
Оберст Гергард Лінднер (9 січня 1945 — 21 січня 1945)
Штандартенфюрер СС Фріц Клінгенберг (21 січня 1945 — 22 березня 1945)
Оберштурмбанфюрер СС Вінценц Кайзер (22 березня 1945 — 24 березня 1945)
Штандартенфюрер СС Якоб Фік (24 березня 1945 — 27 березня 1945)
Оберфюрер СС Георг Бохманн (27 березня 1945 — 8 травня 1945)
Склад дивізії
- 37-й панцергренадерський полк СС
- 38-й панцергренадерський полк СС
- 17-й артилерійський полк СС
- 17-й танковий батальйон СС
- 17-й самохідний розвідувальний батальйон СС
- 17-й протитанковий батальйон СС
- 17-й батальйон штурмових гармат СС
- 17-й зенітний батальйон СС
- 17-й саперний батальйон СС
- 17-й батальйон зв'язку СС
- 17-й санітарний батальйон СС
- 17-й самохідний ремонтний батальйон СС
- 17-й загін постачання СС
Кавалери Лицарського хреста Залізного хреста
Лицарський хрест Залізного хреста (4)
- Курт Валь — Гауптштурмфюрер СС, ад'ютант 38-го панцергренадерського полку СС (23 серпня 1944)
- Ортвін Куске — Унтерштурмфюрер СС, командир 3-ї роти 17-го самохідного розвідувального батальйону СС (26 листопада 1944)
- Генріх Готтке — Унтершарфюрер СС, 3-тя батарея 17-го зенітного батальйону СС (17 грудня 1944)
- Фред Папас — Унтерштурмфюрер СС, командир роти 17-го самохідного розвідувального батальйону СС (27 грудня 1944)
Лицарський хрест Залізного хреста з Дубовим листям (3)
- Бруно Гінц — Оберштурмфюрер СС, командир 2-ї роти 38-го панцергренадерського полку СС (23 серпня 1944)
- Курт Валь — Штурмбаннфюрер СС, командир 17-го самохідного розвідувального батальйону СС (1 лютого 1945)
- Вінценц Кайзер — оберштурмбаннфюрер СС, командир 38-го моторизованого полку СС (18 квітня 1945)
Кавалери Лицарського хреста Хреста Воєнних заслуг з мечами
- Антон Турек — унтерштурмфюрер СС, командир взводу (30 грудня 1944)
Див. також
- 16-та Панцергренадерська дивізія СС «Рейхсфюрер СС»
- 18-та Панцергренадерська дивізія СС «Горст Вессель»
Література
- Hans Stöber , Die Eiserne Faust — Bildband der 17. SS-Panzergrenadier-Division «Götz von Berlichingen» Erscheinen 1966
- Max Wind/Helmut Günther , 17. SS-Panzergrenadier-Division «Götz von Berlichingen». Kriegstagebuch vom 30. Oktober 1943 bis 6. Mai 1945 Erschienen 1992
- Helmut Günther , Das Auge der Division — Die Aufklärungs-Abteilung der SS-Panzergrenadier-Division «Götz von Berlichingen» Erschienen 1987
- Clarke, Jeffrey J. and Smith, Robert Ross — Riviera to the Rhine. Washington: GPO, 1993
- Jentz, Thomas L. — Panzer Truppen. Volume II. Atglen: Schiffer Military History, 1996
- Munoz, Antonio J. — Iron Fist: A Combat History of the 17. SS-Panzergrenadier-Division «Götz von Berlichingen»
- Gordon Williamson, Stephen Andrew — The Waffen-SS (3) : 11. to 23. Divisions ISBN 1-84176-591-0
Посилання
- 17. SS-Panzergrenadier-Division «Götz von Berlichingen» [Архівовано 27 грудня 2010 у Wayback Machine.]
- Untergliederung der 17.SS-PGD [Архівовано 8 квітня 2008 у Wayback Machine.](нім.)
- Vebrechen der 17. SS-Panzergrenadier-Division
- 17. SS-Panzergrenadier-Division Götz von Berlichingen [Архівовано 2 січня 2010 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття про Збройні сили Німеччини у Другій світовій війні. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- п
- о
- р
1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20-та гірська • 21 • 24 • 25 • Лапландія • Норвегія • Східна Пруссія | |
1 | |
1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • Африка • Захід • Німецько-італійська |
армійські групи
| |||||||||||
1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 28 • 29 • 30 • 32 • 33 • 34 • 35 • 38 • 39 • 40 • 41 • 42 • 43 • 44 • 46 • 47 • 48 • 50 • 51 • 52 • 53 • 54 • 55 • 57 • 59 • 62 • 63 • 64 • 65 • 66 • 67 • 68 • 69 • 70 • 71 • 72 • 73 • 74 • 75 • 76 • 78 • 80 • 81 • 82 • 83 • 84 • 85 • 86 • 87 • 88 • 89 • 90 • 91 • 97 • 101 • Африка • Російський | |||||||||||
3 • 14 • 15 • 16 • 19 • 22 • 24 • 39 • 40 • 41 • 46 • 47 • 48 • 56 • 57 | |||||||||||
3 • 4 • 7 • 14 • 24 • 38 • 39 • 40 • 41 • 46 • 47 • 48 • 56 • 57 • 58 • 76 • Гроссдойчланд • Фельдхернхалле | |||||||||||
гірські | 15 • 18 • 19 • 21 • 22 • 36 • 49 • 51 • Норвегія | ||||||||||
1 • Калмицький | |||||||||||
резервні | 61 • 62 • 64 • 66 • 67 • 69 | ||||||||||
авіапольові | 1 • 2 • 3 • 4 | ||||||||||
1 • 2 • Герман Герінг | |||||||||||
ППО | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 |
особливого призначення
1-ша «Лейбштандарте-СС Адольф Гітлер» • 2-га «Дас Райх» • 3-тя «Тотенкопф» • 4-та поліційна • 5-та «Вікінг» • 6-та «Норд» • 7-ма «Принц Ойген» • 8-ма «Флоріан Гайєр» • 9-та «Гогенштауфен» • 10-та «Фрундсберг» • 11-та «Нордланд» • 12-та «Гітлерюгенд» • 13-та «Ханджар» (1-ша хорватська) • 14-та «Галичина» (1-ша українська) • 15-та (1-ша латвійська) • 16-та «Рейхсфюрер СС» • 17-та «Гьотц фон Берліхінген» • 18-та «Горст Вессель» • 19-та (2-га латвійська) • 20-та (1-ша естонська) • 21-ша «Скандерберг» (1-ша албанська) • 22-га «Марія Терезія» • 23-тя «Кама» (2-га хорватська) • 23-тя «Недерланд» (1-ша голландська) • 24-та «Карстергер» • 25-та «Гуняді» (1-ша угорська) • 26-та (2-га угорська) • 27-ма «Лангемарк» (1-ша фламандська) • 28-ма «Валлонія» (1-ша валлонська) • 29-та «Італія» (1-ша італійська) • 29-та «РОНА» (1-ша російська) • 30-та (1-ша білоруська) • 30-та (2-га російська) • 31-ша • 32-га «30 січня» • 33-тя (3-тя угорська) • 33-тя «Шарлемань» (1-ша французька) • 34-та «Ландсторм Недерланд» (2-га голландська) • 35-та поліційна • 36-та «Дірлевангер» • 37-ма «Лютцов» • 38-ма «Нібелунген» | |
1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7-ма парашутна • 7-ма повітряна • 8 • 9 • 10 • 11 • 20 • 21 • 22-га планерна | |
1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 • 15 • 16 • 17 • 18 • 19 • 20 • 21 • 22 • 23 • 24 • 25 • 26 • 27 • 116 • 155 • 178 • 179 • 232 • 233 • 273 • «Гольштейн» • «Кемпф» • «Клаузевіц» • «Лер» • «Мюнхеберг» • «Норвегія» • «Сілезія» • «Фельдхернхалле 1» • «Фельдхернхалле 2» • «Ютербог» | |
парашутно-танкові | |
1 • 3 • 4 • 1-ша козача | |
18 | |
особливого призначення |