Columbia Pictures
![Мапа](https://maps.wikimedia.org/img/osm-intl,15,34.017638888889,-118.40155555556,280x280.png?lang=uk&domain=uk.wikipedia.org&title=Columbia_Pictures&revid=42380170&groups=_a371fea06b81fb08ec8cb5926995ba30fcf89759)
![CMNS:](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
Columbia Pictures Industries, Inc. — американська кіно і телевізійна компанія, частина Columbia TriStar Motion Picture Group, якою володіє Sony Pictures Entertainment.
Історія
Компанія CBC Film Sales Corporation була заснована в 1919 у Гаррі Коном, його братом Джеком Коном і Джо Брандтом. Значну частину персоналу у той час складали сімейство Конов і їхні родичі. Репутація фірми була настільки низькою, що «CBC» жартома розшифровували як «квашена капуста і солонина» (Corned Beef and Cabbage). У надії хоч якось поправити імідж Кон перейменував її в 1924 в Columbia Pictures. Кон особисто курував кіновиробництво аж до 1958 року, встановивши своєрідний голлівудський рекорд у цьому відношенні.
З основних кінотрестів студійної системи середини XX століття Columbia Pictures мала найскромніший бюджет. У 1930-х роках запорукою її прибутковості були комедії Говарда Хоукса і Френка Капри («Це трапилося одного разу вночі», «Містер Сміт їде до Вашингтона»). Певний успіх у публіки мали низькобюджетна серіал продукція і комічні номери команди Three Stooges. З метою економії витрат з фільму у фільм кочували одні й ті ж декорації. Уолт Дісней через цю компанію випускав в прокат свої мультфільми про Мікі Мауса.
У 1940-і Капра пішов зі студії. Гері Кон зміг поправити справи, що похитнулися коштом контракту з Ритою Хейворт, яка після фільму «Джільда» стала однією з найзатребуваніших кінодів. Він також одним з перших кіномагнатів навчився отримувати прибуток з телевізійного буму 1950-х, переорієнтувавши підрозділ Screen Gems з дешевої анімації на виробництво невибагливих телесеріалів кшталт «Моя дружина мене причарувала».
Мережа кінотеатрів Columbia не була значною, тому розпад кінотрестів в кінці 1940-х студію майже не торкнувся. На тлі конкурентів, які болісно переживали втрату доходів від власних кінотеатрів, компанія Кона виявилася у виграшному становищі. У короткий період з 1954 по 1957 рр. три фільми виробництва Columbia Pictures удостоїлися «Оскара» за найкращий фільм року. Іншим оскарівським тріумфатором стала епопея Девіда Ліна «Лоуренс Аравійський» (1962). З порівняно невеликого сімейного підприємства Columbia перетворилася під флагманом національної кіноіндустрії.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/Columbia_Pictures_Aktie.jpg/220px-Columbia_Pictures_Aktie.jpg)
Як і інші студії-мейджори, в кінці 1960-х компанія опинилася на межі банкрутства і була змушена шукати великого інвестора з боку. Шкоди репутації кінокомпанії завдали й махінації її керівника Девіда Бегельмана. У 1982 р. контроль над компанією придбав концерн Coca-Cola. В кінці 1980-х, коли японські транснаціональні корпорації почали експансію на ринок США, за $ 3.4 млрд контрольний пакет акцій викупила Sony Corporation.
Логотип
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/uk/thumb/5/56/Columbia_90s.jpg/250px-Columbia_90s.jpg)
Логотип Columbia Pictures — жінка з смолоскипом в руці, що символізує США.
З 1936 до 1976 року «Леді Смолоскип» з'являлася з мерехтливим світлом позаду неї. «Таксист» був останнім фільмом, в якому використовували «Леді Смолоскип» в її класичному вигляді.
З 1975 до 1981 року Columbia Pictures (як і інші студії) експериментувала з новою емблемою. На новій емблемі була знайома леді зі смолоскипом, але промені смолоскипа формували синій ореол з назвою студії під ним. Телевізійна копія містила тільки останню частину емблеми, і півколо був помаранчевого або червоного кольору.
Ця емблема була замінена модернізованої версією «Леді Смолоскип» в 1981 році.
У 1993 році емблема переведена в цифровий формат.
Фільмографія
|
|
Посилання
- Офіційний сайт Sony Pictures [Архівовано 23 квітня 2006 у Wayback Machine.]
- Офіційний пошуковик фільмів Columbia Pictures
- Історія логотипа Columbia Pictures [Архівовано 1 лютого 2008 у Wayback Machine.]
|