Lechatelierita
![]() | |
---|---|
![]() Lechatelierita creada per l'acció d'una línia elèctrica d'alta tensió sobre la roca | |
Fórmula química | SiO₂ |
Epònim | Henry Louis Le Châtelier ![]() |
Classificació | |
Categoria | òxids |
Nickel-Strunz 10a ed. | 4.DA.30 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 4.DA.30 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | IV/D.01c ![]() |
Heys | 7.8.6 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | sòlid amorf ![]() |
Duresa | 6,5 |
Densitat | 2,115 ![]() |
Més informació | |
Estatus IMA | qüestionable (Q) ![]() |
Símbol | Lch ![]() |
Referències | [1] |
La lechatelierita és un mineral de la classe dels òxids. També es coneix com a leszaterjeryt o libianita.
Característiques
La lechatelierita és un òxid de fórmula química SiO₂. És un mineral de sílice amorf fos de manera natural. S'origina quan un llamp cau sobre sorra o altres sediments i roques molt riques en SiO₂. També es forma per l'impacte dels meteorits, com a resultat de la fusió de la sorra. La seva duresa a l'escala de Mohs és 6,5. El seu estat com a espècie vàlida és qüestionable per l'Associació Mineralògica Internacional. La fulgurita és una varietat que es caracteritza per tenir la forma de tubs, sovint irregulars i ramificats.[2]
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la lechatelierita pertany a «04.DA: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations petits: família del sílice» juntament amb els següents minerals: quars, òpal, tridimita, cristobalita, moganita, melanoflogita, coesita, stishovita, keatita i seifertita.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)