Melanoflogita
![]() | |
---|---|
![]() Melanoflogopita de Fortullino (Toscana, Itàlia) | |
Fórmula química | 46SiO₂·6(N₂,CO₂)·2(CH₄,N₂) |
Epònim | negre i combustió ![]() |
Localitat tipus | mina Giona, Milena, Caltanissetta, Sicília, Itàlia |
Classificació | |
Categoria | òxids |
Nickel-Strunz 10a ed. | 4.DA.25 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 4.DA.25 ![]() |
Nickel-Strunz 8a ed. | IV/D.01a – Anhang ![]() |
Dana | 75.2.2.1 |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | tetragonal |
Estructura cristal·lina | a = 26,82Å; c = 13,37Å; |
Grup espacial | space group P4₂/nbc (en) ![]() ![]() |
Color | incolora, blanc, aigua clara (groc pàl·lid a marró vermell fosc amb impureses) |
Duresa | 6,5 a 7 |
Lluïssor | vítria |
Color de la ratlla | blanc |
Impureses comunes | ORG, C, H, S |
Més informació | |
Estatus IMA | mineral redefinit (Rd) ![]() |
Codi IMA | IMA1962 s.p. ![]() |
Any d'aprovació | 1876 |
Símbol | Mp ![]() |
Referències | [1] |
La melanoflogita és un mineral de la classe dels òxids.
Característiques
La melanoflogita és un òxid de fórmula química 46SiO₂·6(N₂,CO₂)·2(CH₄,N₂). Cristal·litza en el sistema tetragonal en forma de cubs. També se'n troba en forma d'agregats arrodonits assemblant-se a gotes.[2] La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 6,5 i 7. Va ser descoberta l'any 1876 a la mina Giona, a Milena (Caltanissetta, Itàlia).
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la melanoflogita pertany a «04.DA: Òxids amb proporció Metall:Oxigen = 1:2 i similars, amb cations petits: família del sílice» juntament amb els següents minerals: quars, òpal, tridimita, cristobalita, moganita, lechatelierita, coesita, stishovita, keatita i seifertita.
Referències
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Melanoflogita