Fluorovodík
Fluorovodík | |
---|---|
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Obecné | |
Systematický název | Fluoran |
Triviální název | Fluorovodík |
Anglický název | Hydrogen fluoride |
Německý název | Fluorwasserstoff |
Sumární vzorec | HF |
Vzhled | Bezbarvý plyn |
Identifikace | |
Registrační číslo CAS | 7664-39-3 |
EC-no (EINECS/ELINCS/NLP) | 231-634-8 |
Indexové číslo | 009-002-00-6 |
Vlastnosti | |
Molární hmotnost | 20,006 g/mol |
Teplota tání | −83,01 °C |
Teplota varu | 19,54 °C |
Hustota | 1,749 g/cm3(−191 °C) 1,653 g/cm3 (−94 °C) 0,991 g/cm3 (19,54 °C) |
Dynamický viskozitní koeficient | 0,53 cP (0 °C) |
Index lomu | 1,9 (20 °C) |
Kritická teplota Tk | 188 °C |
Kritický tlak pk | 6 488 kPa |
Kritická hustota | 0,29 g/cm3 |
Relativní permitivita εr | 175 (−73 °C) 134 (−42 °C) 111 (−27 °C) 84 (−1 °C) |
Tlak páry | 209 kPa |
Součinitel elektrického odporu | 0,000 16 K−1 |
Měrná magnetická susceptibilita | 83,6×10−6 cm3 g−1 (0 °C) |
Ionizační energie | 15,77 eV |
Povrchové napětí | 10,1 mN/m (0 °C) |
Struktura | |
Krystalová struktura | Kosočtverečná (pevná látka) |
Hrana krystalové mřížky | a= 342 pm b= 432 pm c= 541 pm |
Tvar molekuly | Rovinný |
Dipólový moment | 6,37×10−30 Cm |
Termodynamické vlastnosti | |
Standardní slučovací entalpie ΔHf° | −269,8 kJ/mol |
Entalpie tání ΔHt | 196,4 J/g |
Entalpie varu ΔHv | 374,4 J/g |
Entalpie rozpouštění ΔHrozp | 3 039 J/g |
Standardní molární entropie S° | 173,7 J K−1 mol−1 |
Standardní slučovací Gibbsova energie ΔGf° | −271,8 kJ/mol |
Izobarické měrné teplo cp | 2,4 JK−1g−1 (0 °C) 1,456 JK−1g−1 (25 °C) |
Bezpečnost | |
![]() GHS05 ![]() GHS06 Nebezpečí[1] | |
H-věty | H330 H310 H300 H314 |
R-věty | R26/27/28, R35 |
S-věty | S1/2, S7/9, S26, S36/37/39, S45 |
NFPA 704 | ![]() 0 4 2 |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Fluorovodík, systematicky fluoran, je za normální teploty bezbarvý, jedovatý plyn. Vzniká přímým slučováním vodíku s fluorem:
- H2 + F2 → 2HF
za vývoje tepla (exotermní reakce). Průmyslově se vyrábí rozkladem minerálu fluoritu (kazivce) (fluoridu vápenatého) kyselinou sírovou za vysoké teploty (okolo 250 °C):
- CaF2 + H2SO4 → CaSO4 + 2HF.
Snadno se rozpouští ve vodě na bezbarvý, silně žíravý roztok kyseliny fluorovodíkové. Fluorovodík je silně žíravý a při styku s kůží nebo sliznicemi působí velmi bolestivé a špatně se hojící rány. Leptá sklo.
Použití
Fluorovodík se používá při výrobě hliníku a uranu a v organické syntéze zejména při výrobě polymerů (například teflonu) a chladicích směsí freonů.
Reference
- ↑ a b Hydrofluoric acid. pubchem.ncbi.nlm.nih.gov [online]. PubChem [cit. 2021-05-23]. Dostupné online. (anglicky)
Literatura
- VOHLÍDAL, JIŘÍ; ŠTULÍK, KAREL; JULÁK, ALOIS. Chemické a analytické tabulky. 1. vyd. Praha: Grada Publishing, 1999. ISBN 80-7169-855-5.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu fluorovodík na Wikimedia Commons
Fluoridy s prvkem v oxidačním čísle I. | |
---|---|
Fluorid stříbrný (AgF) • Fluorid hlinný (AlF) • Fluorid astatný (AtF) • Fluorid zlatný (AuF) • Fluorid borný (BF) • Fluorid bromný (BrF) • Fluorid vápenný (CaF) • Fluorid chlorný (ClF) • Fluorid cesný (CsF) • Fluorid měďný (CuF) • Fluorid francný (FrF) • Fluorovodík (HF) • Fluorid rtuťný (Hg2F2) • Fluorid jodný (IF) • Fluorid indný (InF) • Fluorid draselný (KF) • Fluorid lithný (LiF) • Fluorid sodný (NaF) • Fluorid rubidný (RbF) • Fluorid sirný (S2F2) • Fluorid selenný (SeF) • Fluorid strontný (SrF) • Fluorid thorný (ThF) • Fluorid thallný (TlF) | |
Portály: Chemie