Felsőmoécs
Felsőmoécs (Moieciu de Sus) | |
![]() | |
Közigazgatás | |
Ország | ![]() |
Történelmi régió | Erdély |
Fejlesztési régió | Közép-romániai fejlesztési régió |
Megye | Brassó |
Község | Alsómoécs |
Rang | falu |
Községközpont | Alsómoécs |
Irányítószám | 507134 |
SIRUTA-kód | 41523 |
Népesség | |
Népesség | 905 fő (2021. dec. 1.) |
Magyar lakosság | - (2011)[1] |
Földrajzi adatok | |
Időzóna | EET, UTC+2 |
Elhelyezkedése | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Felsőmoécs weboldala | |
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz Felsőmoécs témájú médiaállományokat. | |
Sablon • Wikidata • Segítség |
Felsőmoécs (románul: Moieciu de Sus) falu Romániában, Erdélyben, Brassó megyében.
Fekvése
Hegyi falu a Bucsecs-hegység nyugati lejtőjén, Törcsvártól légvonalban 10, közúton 12 kilométerre délkeletre.
Története
Törcsvár vidéki román falu volt. Először 1729-ben említették Felsö-Moets és F. Mojets néven.[2] A vidék többi falvával együtt hosszú ideig egy közigazgatási egységet alkotott Törcsvárral, 1872-ben vált ki onnan és lett előbb Felsőtörcsvár része, majd 1882-től önálló község. Szintén a vidékkel együtt előbb Brassó örökös birtoka volt, majd 1863-ban Fogaras vidékéhez, 1876-ban Fogaras vármegyéhez, végül 1925-ben Brassó megyéhez csatolták. Közben magába olvasztotta Melegmoécset, amelyet először 1713-ban említettek 27 családfővel.[3] 1761-ben 85 jobbágy- és 72 zsellércsaládot találtak benne. Közülük 61 volt havasalföldi, jelezve, hogy a település Erdély határán, állandó migrációs útvonalon feküdt.[4] Mindössze kilenc év múlva, 1770-ben jóval kevesebb lakossal írták össze. Ekkor ismét külön említették Felső- és Melegmoécset, előbbiben negyvennégy, utóbbiban huszonkét lakott házzal.[5] 1780-ban nyílt benne ortodox felekezeti iskola.[6]
Látnivalók
- Ortodox temploma 1839–43-ban épült, 1943-ban újították föl.
- A Valea Bângăleasa 148. szám alatti fényképészeti múzeumot egy parasztházban a francia Laurent Juoualt rendezte be.
- Egy családi ház egyik szobájában, amelyet a tulajdonos-kurátorok „a nagyszülők szobájá”-nak neveztek el, népművészeti kiállítás látható.
- Több 20. század elején épült faház.
Népessége
- 1880-ban mind a 490 lakosa román nemzetiségűnek és ortodox vallásúnak vallotta magát.
- 2002-ben 924 lakosából 923 volt román és 922 ortodox.
Gazdasági
- Téli és nyári turizmus.
Források
- Varga E. Árpád: Erdély etnikai és felekezeti statisztikája, Népszámlálási adatok 1850–2002 között
- A falu turisztikai honlapja
Jegyzetek
- ↑ Varga E. Árpád: Erdély etnikai és felekezeti statisztikái a népszámlálási adatok alapján, 1852–2011: Brassó megye. adatbank.ro
- ↑ Szabó M. Attila: Erdély, Bánság és a Partium történeti és közigazgatási adattára. Csíkszereda: Pro-Print, 2003
- ↑ Bogdan Florin Popovici: Conscripția de la 1713: satele brănene. Cumidava 26 (2003): 79–83. o.
- ↑ Ioan Praoveanu: Așezările brănene: satul, gospodăria, locuința. Brașov: Transilvania Expres, 1998, 143. o.
- ↑ Bogdan-Florin Popovici – Emil Stoian: Carantina Branului: considerații istorice. București: Sigma, 2002, 85.
- ↑ Ioan Moșoiu: Branul și cetatea Branului. București: Turing-Clubul României, 1930, 76. o.
Galéria
- A Cajanelu család négyosztatú, tornácos háza a törcsvári szabadtéri néprajzi múzeumban
-
Erdélyportál
Földrajz-portál